לְמִי אֶבֶן טוֹבָה / 
לְמִי אֶבֶן טוֹבָה, 
וּלְמִי הַמַּרְגָּלִית, 
וּלְמִי שֵׁשׁ אֶצְבָּעוֹת 
בְּיָדוֹ הַשְּׂמָאלִית. 
וְלִי שָׁלֹשׁ בָּנוֹת 
בַּחוּרוֹת כִּבְרוֹתִים, 
שָׁדַיִם – מִגְדָּלוֹת, 
מַחְלָפוֹת – עֲבוֹתִים. 
וְהֵן דּוֹרְשׁוֹת תַּפְקִידָן 
וְתוֹבְעוֹת הֵן בָּעַל, 
וּלְעוֹרָן אֵין שִׂמְלָה, 
וּלְרַגְלָן אֵין נָעַל. 
וּכְאִלּוּ בֵּין כָּל- 
הַבַּחוּרִים יֵשׁ קְנוּנְיָה: 
מִיָּד וּבִמְזֻמָּן 
וְאֶל-כַּפָּם הַנְּדֻנְיָה. 
וּבָאִים וְיוֹצְאִים, 
וְשׁוּב בָּאִים חֲתָנִים – 
וּבְסוֹפָם לֵב דַּוָּי 
וּבֹשֶׁת הַפָּנִים. 
וּמְטַיֵּל הַ“כִּבּוּד”, 
אֵין-נִגְרָע וְשָׁוֶה, 
מִמְּזָוֶה לַשֻּׁלְחָן, 
מִשֻּׁלְחָן לַמְּזָוֶה. 
הֵם הֵמָּה תַּפּוּחֵי- 
הַזָּהָב הַסְּפוּרִים, 
הָעֵדִים הָאִלְּמִים 
בְּלֵילֵי שִׁמּוּרִים. 
וְהֵם הֵם הַבָּטְנִים 
הָעוֹמְדִים בְּעֵינָם – 
וּנְעוּרִים יַחֲלֹפוּ, 
וַחֲתָנִים עוֹד אֵינָם. 
וּנְעוּרִים יַחֲלֹפוּ, 
וְשָׁנָה עַל שָׁנָה – 
וּבְשַׂעֲרוֹת הַבְּכִירָה 
כְּבָר תָּצִיץ לְבָנָה. 
תַּפּוּחֵי-הַזָּהָב 
פָּג רֵיחָם, נָס לֵחָם, 
הַבָּטְנִים הִתְלִיעוּ, 
וּמְבֻיָּשׁ הַמֵּחָם. 
כֵּן, מַזָּל וּמַזָּל: 
לָזֶה יֵשׁ מַרְגָּלִית, 
וְלָזֶה אֶצְבַּע שִׁשִּׁית 
בְּיָדוֹ הַשְּׂמָאלִית. 
וְלִי שָׁלֹשׁ בָּנוֹת – – 
