
 בֵּין הָרִים
לְמ – ה ג. – ג.
I
עָלִיתִי בְּרֹאשׁ הָהָר: לְשַׁרְשְׁרוֹת גָּלְמֵי סְלָעִים
בָּרֶקֶת וְאִיזְמָרַגְדְּ, וּשְׁלָגִים מִנִּי עוֹלָם
מִשְׂתָּרְעִים שָׁם, כְּזֵר לִפְנֵי כֵּס בּוֹרֵא עוֹלָם,
הִנִּיחוּ שַׂרְפֵי-רוֹם מִתְפָּעֲלִים, מִשְׁתָּאִים.
וְנִדְמֶה לִי: כָּל כָּךְ לִי קָרוֹב זֵר הַפְּלָאִים – – –
"אֲדוֹנִי! – אָז אֵלַי הָרוֹעִים נָשְׂאוּ קוֹלָם –
כְּשֶׁהֵמָּה קְרוֹבִים כָּךְ לְמִקְּטַנָּם וְעַד גְּדוֹלָם,
לִימֵי הַסְּעָרוֹת אוֹת הַמְּמַשְׁמְשִׁים וּבָאִים".
אֲנִי הָגִיתִי אֵשׁ: וַחֲלוֹם נַפְשֵׁנוּ כַּמָּה
וְכַמָּה קָרַב כְּבָר, וּלְרֹאשׁוֹ קָשְׁרָה חַמָּה
עֲטָרָה לוֹ – וָגָז, וְהַסַּעַר טֶרֶם בָּא.
צוּר יִשְׁעִי, הַרְעֵם נָא עַל תֵּל-הַפְּגָרִים כֻּלּוֹ!
וְאִם יֵשׁ עוֹד סַעַר זֶה, שֶׁיָּעִיר עַם מֵת בְּעֻלּוֹ,
וּבַחֲדָרֶיךָ הוּא – לַסַּעַר, שַׁדַּי, קְרָא!
II
בֵּין הַגַּלִּים קוֹרֵא שָׁחַף
וּבִכְנָפָיו יַךְ הַגַּלִּים,
מְקוֹם יֵהוֹמוּ וְקִצְפָּם מַעֲלִים;
גַב מִשְׁבָּרִים בְּחָזוֹ דָחָף.
וּלְקוֹל רַעַם סוּפָה רָחַף
בַּרְבּוּר צַח עַל פְּנֵי הַגַּלִּים,
הָדוּר, שׁוֹקֵט וְנִידָיו קַלִּים,
בְּגַאֲוַת-הוֹד מִשְׁבָּרִים רָכָב.
לִבִּי אֶל שְׂדוֹת-יָם וּקְרָבוֹת,
מְקוֹם שָׁם תֶּחֱזַק הַלְמוּת-לְבָבוֹת,
וְהֵד נִצְחוֹנוֹת בָּא וָרָן;
וְעוֹלַם-אֵל נָח כָּל-כָּך יָפֶה,
עַד שֶׁאֵין הַלֵּב הָרָפֶה
יֵדַע יָבֹר לוֹ: לְאָן…
III
“לְאָן, לְאָן?” – אֶל אֲשֶׁר יֵשׁ
קוֹל קוֹרֵא לָךְ: עֲלֵה וָרֵשׁ!
מְקוֹם צוּקֵי-צוּר שָׁם נוֹשְׁקִים תְּהוֹם,
וּגְבוּלוֹת אֵין לִתְהוֹמוֹת-רוֹם,
מְקוֹם יֶתֶר אוֹר לְאוֹר הַיּוֹם,
וְלַיְלָה יָלִין בְּיַעֲרוֹת-דּוֹם.
וְאַל תַּעֲמֹד שָׁם! כִּי לֵךְ בַּקֵּשׁ,
אֵי קָדְשֵׁי-אֵל וְהֵיכָלוֹ אֵשׁ.
אַל תֵּחַת אִם הַשֶּׁמֶש רַד,
וְלֹא יַעְצָרְךָ קֶרַח-עַד!
וְלֵךְ וָלֵךְ, בְּשֵׁם אֲדֹנָי,
עַד תִּמְצָא מָקוֹם, שָׁם בִּמְלֹא
כָּל כֹּחוֹת נְעוּרָיו לִבְּךָ יַךְ,
וְהַמָּוֶת מָלֵא הוֹד כָּל-כָּךְ…
Lausanne
