בָּעֶרֶב הָיְתָה אֶצְלֵנוּ הַפְסָקַת חַשְׁמַל.
אוֹי! הַמְּנוֹרוֹת כָּבוּ פִּתְאוֹם.
הַמַּחְשֵׁב לֹא פָּעַל, הַטֶּלֶוִיזְיָה לֹא פָּעֲלָה.
אֲנִי לֹא יָכֹלְתִי לְהָכִין שִׁעוּרִים,
אִמָּא לֹא יָכְלָה לִכְתֹב בַּמַּחְשֵׁב, אַבָּא לֹא יָכֹל לִקְרֹא עִתּוֹן, אֲחוֹתִי לֹא יָכְלָה
לִצְפּוֹת בַּטֶּלֵוִיזְיָה.
חָשַׁבְתִי: אִי אֶפְשָׁר לַעֲשׂוֹת כְּלוּם בְּלִי חַשְׁמַל, אֲבָל זֶה לֹא הָיָה נָכוֹן.
כֻּלָנוּ הִתְיַשַׁבְנוּ בַּמִּטָה שֶׁל הַהוֹרִים, סִפַּרְנוּ סִפּוּרִים מַפְחִידִים בַּחֹשֶׁךְ,
שַׁרְנוּ שִׁירִים מַצְחִיקִים וְהִתְחַמַמְנוּ לָנוּ יַחַד מִתַּחַת לַשְּׂמִיכָה.
פִּתְאוֹם נִדְלַק הָאוֹר וְשׁוּב הָיָה חַשְׁמַל: הַמַּחְשֵׁב וְהַטֶּלֶוִיזְיָה פָּעֲלוּ,
וְכָל אֶחָד חָזַר לָעִסוּק שֶׁלוֹ.
וַאֲנִי חָשַׁבְתִי: הַלְוַאי שֶׁגַּם מָחָר תִּהְיֶה הַפְסָקַת חַשְׁמַל!
קְרָאתֶם שִׁיר וְסִפּוּר עַל יְלָדִים וְהוֹרִים.
בַּחֲרוּ אֶחָד מֵהַנּוֹשְׂאִים וְכִתְבוּ עָלָיו:
דְבָרִים שֶׁאַתֶּם אוֹהֲבִים לַעֲשׂוֹת עִם בְּנֵי הַמִּשְׁפָּחָה.
אֵירוּעַ מְיֻחָד שֶׁקָּרָה לָכֶם וּלְמִשְׁפַּחְתְכֶם.
מִקְרֶה שֶׁבּוֹ עֲשִׂיתֶם מַשֶׁהוּ לְמַעַן בֶּן מִשְׁפָּחָה אוֹ בַּת מִשְׁפָּחָה אוֹ שֶׁהֵם עָשׂוּ לְמַעַנְכֶם.