
 הַשִּׂמְחָה
הוֹי, בַּגִּנָּה וּבַגָּן
עַל מוֹרַד הַגִּבְעָה,
חֲגִיגָה גְדוֹלָה הָיְתָה שָׁם,
נֶפֶשׁ כֹּל מַרְהִיבָה.
הָרָחָמָה הִכְּתָה בְתֹף,
שָׁר בֶּחָלִיל שֶׁרֶץ עוֹף,
חַרְגֹּל שָׁרַק, רִנֵּן זְבוּב,
וַיִּרְעֲשׁוּ עֲלֵי סוּף
יִתּוֹש דַּק הֵרִיעַ רֵעַ,
נָשְׂאָה קוֹל בַּשִּׁיר צְפַרְדֵּעַ.
אֶל הַגִּבְעָה, אֶל הַגָּן
שָׁמָּה אֵלֵךְ עִמְךָ,
מִי אֲשֶׁר לֹא הָיָה שָׁם
הוּא לֹא רָאָה שִׂמְחָה.
שָׁם בִּמְחוֹלוֹת קָהָל רָב
יָצְאָה לְטָאָה עִם הַצָּב,
הַחֲזֶרֶת עִם הַשּׁוּם,
עִם הַלֶּפֶת בָּצָל חוּם,
סַרְטָן חִגֵּר, שְׁתֵּי תוֹלָעִים
וְזוּג נַעֲלַיִם מְטֻלָּאִים.
