
 קוֹל בַּמַּחֲשַׁכִּים
קוֹל-בּוֹכִים בָּא בִדְמִי הַלֵּיל.
הָהּ, לוּ יָדַעְתִּי מִי הוּא הַלָּז,
אֵין זֹאת כִּי רוּחַ הוּא הַקּוֹבֵל עַל-הַלֵּיל.
אַךְ אֵין הָרוּחַ קְרוֹבָה כָךְ,
הָרוּחַ קוֹבֵל לַיְלָה לֵיל:
אֵין זֹאת כִּי דָמִי קוֹבֵל מָר,
קוֹל דָּמִי הוּא.
אַךְ אֵין קוֹל דָּמִי זָר כָּל-כָּךְ,
אַךְ דָּמִי שׁוֹקֵט כְּאוֹתוֹ לֵיל,
מֻבְטָחְנִי אֵיזֶה לֵב יְתַנֶּה מָר.
