אִמָּא הִבְטִיחָה לְמִיכַל שֶׁהִיא תְּקַבֵּל כֶּלֶב לִכְבוֹד יוֹם הֻלַדְתָהּ הָעֲשִׂירִי.
יוֹם הַהֻלֶדֶת כְּבָר עָבַר אֲבָל שׁוּם כְּלַבְלַב לֹא נִרְאָה בָּאֹפֶק.
וְזֶה לֹא שֶׁמִּיכַל שָׁכְחָה, אֲבָל הָיָה נִרְאֶה שֶׁבְּכָל פַּעַם אִמָּא עֲסוּקָה אוֹ לֹא פְּנוּיָה אוֹ מַשֶׁהוּ אַחֵר מַטְרִיד אוֹתָהּ.
לֹא מִזְמַן הַהוֹרִים שֶׁל מִיכַל נִפְרְדוּ וְאַבָּא עָבַר לָגוּר בְּבַיִת אַחֵר.
זֶה הָיָה מְשֻׁנֶה לִהְיוֹת רַק שְׁתֵיהֶן בַּבַּיִת, אוֹ בַּבַּיִת הֶחָדָשׁ שֶׁל אַבָּא בַּיָּמִים שֶׁהָיְתָה נִשְׁאֶרֶת אֶצְלוֹ.
הַדַּירָה שֶׁל אַבָּא הָיְתָה קְצָת מְבֻלְגֶנֶת וְלֹא הִרְגִישָׁה כְּמוֹ בַּיִת בִּכְלָל.
עֶרֶב אֶחָד, כְּשֶׁאִמָּא וּמִיכַל הָיוּ לְבַד בַּבַּיִת, מִיכַל שׁוּב שָׁאֲלָה אֶת אִמָּא עַל הַכֶּלֶב.
"טוֹב," אָמְרָה אִמָּא בְּחִיּוּךְ עִם אֲנָחָה, "מָחָר נֵלֵךְ לַכַּלְבִּיָה וְנִקַח כֶּלֶב."
"כַּלְבָּה," תִּקְנָה מִיכַל וְחִבְּקָה אֶת אִמָּא בְּאֹשֶׁר.
"גְדוֹלָה וּלְבָנָה וְיָפָה." כְּמוֹ שֶׁל שְׁלוֹמִית, הִיא חָשְׁבָה לְעַצְמָהּ.
לִשְׁלוֹמִית, הַחֲבֵרָה שֶׁל מִיכַל, הָיְתָה כַּלְבָּה לְבָנָה עִם פַּרְוָה רַכָּה וּנְעִימָה.
קָרְאוּ לָהּ פְּרִינְסֶס.
הֲכִי כֵּיף הָיָה לְהִתְכַּרְבֵּל אִתָהּ עַל הַסַּפָּה.
תָמִיד כְּשֶׁמִּיכַל הָיְתָה בָּאָה לִשְׁלוֹמִית הֵן הָיוּ יוֹצְאוֹת יַחַד לְטַיֵל עִם פְּרִינְסֶס, שֶׁהָיְתָה קְשׁוּרָה בִּרְצוּעָה אֲדֻמָה, וְאָז, כְּשֶׁהָיוּ חוֹזְרוֹת, הָיוּ אוֹכְלוֹת אֲרוּחַת עֶרֶב עִם כָּל הַמִּשְׁפָּחָה שֶׁל שְׁלוֹמִית: שְׁנֵי הָאַחִים הַקְּטַנִים, הַהוֹרִים שֶׁלָּהּ וּפְּרִינְסֶס, שֶׁהָיְתָה יוֹשֶׁבֶת מִתַּחַת לְשֻׁלְחָן וּמְכַשְׁכֶּשֶׁת בַּזָנָב.
בַּלַּיְלָה מִיכַל בְּקֹשִׁי הִצְלִיחָה לְהֵרָדֵם מֵרֹב הִתְרַגְשׁוּת.
הִיא חָשְׁבָה אֵיךְ הַכַּלְבָּה שֶׁתָבִיא תֵּשֵׁב מִתַּחַת לַשֻּׁלְחָן עַד שֶׁהִיא וְאִמָּא יְסַיְמוּ לֶאֱכֹל, וְאָז תּוּכַל לְהִתְכַּרְבֵּל אִתָהּ וּלְלַטֵף אֶת פַּרְוָתָהּ הָרַכָּה.
בַּיּוֹם לְמָחֳרָת מִיכַל כְּבָר לֹא יָכְלָה לְחַכּוֹת שֶׁבֵּית סֵפֶר יִגָמֵר.
כְּשֶׁאִמָּא בָּאָה לֶאֱסֹף אוֹתָהּ מִיכַל צָוְחָה מֵרֹב אֹשֶׁר, אֲבָל כְּשֶׁהִגִּיעוּ לַכַּלְבִּיָה הִיא קְצָת נִבְהֲלָה.
הָאִישׁ בַּכַּלְבִּיָה, יָרוֹן, הָיָה נֶחְמָד וְלָחַץ לְאִמָּא אֶת הַיָּד חָזָק.
אֲבָל כָּל הַכְּלָבִים נִרְאוּ קְצָת עֲצוּבִים, וְאַף אֶחָד מֵהֶם לֹא הָיָה יָפֶה אוֹ מְטֻפָּח כְּמוֹ פְּרִינְסֶס.
מִיכַל עָבְרָה בֵּין הַכְּלוּבִים וְהִבִּיטָה בַּכְּלָבִים אֲבָל אַף אֶחָד מֵהֶם לֹא מַמָשׁ הָיָה הַכֶּלֶב שֶׁלָּהּ.
"רָצִיתִי כַּלְבָּה גְּדוֹלָה וּלְבָנָה," הִיא לָחֲשָׁה בְּשֶׁקֶט בָּאֹזֶן שֶׁל אִמָּא, כְּדֵי שֶׁיָּרוֹן, הָאִישׁ מֵהַכַּלְבִּיָה, לֹא יִשְׁמַע.
אִמָּא לָחֲשָׁה לָהּ בַּחֲזָרָה, "אוּלַי נֵלֵךְ לַחֲנוּת הַחַיוֹת וּנְחַפֵּשׂ שָׁם, לַמְרוֹת שֶׁלַכְּלָבִים פֹּה אֵין בַּיִת חַם וְאֵין מִי שֶׁיְטַפֵּל בָּהֶם."
"אֲבָל זֶה לֹא מָה שֶׁרָצִיתִי," לָחֲשָׁה מִיכַל וְהִרְגִישָׁה אֶת הַדְּמָעוֹת עוֹקְצוֹת לָהּ אֶת הָעֵינַיִם.
"בְּסֵדֶר," אָמְרָה אִמָּא, "בּוֹאִי נֵלֵךְ".
אִמָּא פָּנְתָה לְיָרוֹן וְאָמְרָה לוֹ, " אֲנִי מַמָשׁ מוֹדָה לְךָ, אֲבָל מִיכַלִי לֹא בֶּאֱמֶת הִתְחַבְּרָה פֹּה לְאַף כֶּלֶב, אֲנִי מַמָשׁ מִצְטַעֶרֶת." וְהֵן הִתְחִילוּ לָלֶכֶת לְכִוּוּן הַיְּצִיאָה.
"חַכִּי רֶגַע," קָרָא יָרוֹן, "יֵשׁ לִי מַשֶׁהוּ בִּשְׁבִילֵךְ."
הוּא נִגַשׁ לְסַלְסִלָה גְּדוֹלָה וִירֻקָה וְהִכְנִיס אֶת הַיָּד עָמֹק-עָמֹק פְּנִימָה.
מִיכַל הִסְתַּכְּלָה.
יָרוֹן הֶחְזִיק גּוּר קָטָן, מְכֻסֶה בְּבוֹץ וּבְקָקִי.
הָיְתָה לוֹ פַּרְוָה שְׁחוֹרָה וּמְדֻבְלֶלֶת.
"אֲנִי מִצְטַעֶרֶת," אָמְרָה אִמָּא, "זֶה לֹא בְּדִיוּק מָה שֶׁאֲנַחְנוּ מְחַפְּשׂוֹת." וּכְבָר מָשְׁכָה אֶת מִיכַל בַּיָּד לְעֵבֶר הַדֶּלֶת.
"אֲנִי רוֹצָה אוֹתוֹ," קָרְאָה מִיכַל וְהִשְׁתַּחְרְרָה מֵאֲחִיזָתָהּ שֶׁל אִמָּא.
אִמָּא הִתְכּוֹפְפָה וְלָחֲשָׁה לָהּ, "אֲבָל חָשַׁבְתִי שֶׁאַתְּ רוֹצָה כַּלְבָּה גְּדוֹלָה וּלְבָנָה.
הַגּוּר הַזֶּה נִרְאֶה כְּמוֹ סְמַרְטוּט."
"לֹא אִכְפַּת לִי," אָמְרָה מִיכַל, "לֹא אִכְפַּת לִי.
אֲפִלוּ אִם תַּצִיעִי לִי אֶלֶף כְּלָבוֹת גְּדוֹלוֹת וּלְבָנוֹת, אֲנִי רוֹצָה רַק אֶת אַלְפְרֶד."
"אַלְפְרֶד?" שָׁאֲלָה אִמָּא בְּצִחְקוּק.
"כֵּן," אָמְרָה מִיכַל, "אַלְפְרֶד.
כָּכָה קוֹרְאִים לוֹ."
הִיא נִגְשָׁה אֶל יָרוֹן וְלָקְחָה אֶת אַלְפְרֶד בְּיָדֶיהָ.
לֹא הָיָה אִכְפַּת לָהּ בִּכְלָל לְהִתְלַכְלֵךְ אוֹ שֶׁהַפַּרְוָה שֶׁלוֹ לֹא רַכָּה.
אַלְפְרֶד אֲפִלוּ לֹא הִסְתַּכֵּל עָלֶיהָ.
הוּא רַק שָׁכַב בִּזְרוֹעוֹתֶיהָ בְּלִי לָזוּז.
אִמָּא שָׁאֲלָה אוֹתָהּ, "מִיכַלִי, אַתְּ בְּטוּחָה?"
"בְּמִילְיוֹן אָחוּז," אָמְרָה לְאִמָּא, וְאָז לָחֲשָׁה בָּאֹזֶן שֶׁל אַלְפְרֶד בְּשֶׁקֶט, "אַל תִּדְאַג, אֲנִי אוֹצִיא אוֹתְךָ מִפֹּה."
אַלְפְרֶד לֹא עָשָׂה שׁוּם סִימָן כְּאִלּוּ הוּא מֵבִין אוֹתָהּ, אֲבָל לְמִיכַל לֹא הָיָה אִכְפַּת.
הִיא הֶחְזִיקָה אוֹתוֹ חָזָק בִּזְמַן שֶׁאִמָּא חָתְמָה עַל כָּל הַמִּסְמָכִים.
הִיא לֹא הִסְכִּימָה לְהַנִיחַ אוֹתוֹ אֲפִלוּ לִשְׁנִיָּה.
כְּשֶׁכְּבָר יָצְאוּ מֵהַכַּלְבִּיָה הִרְגִישָׁה מִיכַל כְּאִלּוּ מִשְׁקֹלֶת יָרְדָה לָהּ מֵהַלֵּב.
בָּאוֹטוֹ, בַּדֶּרֶךְ חֲזָרָה, כְּשֶׁכְּבָר הִתְרַחֲקוּ מֵהַמָּקוֹם הֶעָצוּב הַזֶּה, הִתְחִיל אַלְפְרֶד לְלַקֵק אֶת מִיכַל בְּהִתְלַהֲבוּת.
מִיכַל צָחֲקָה.
זֶה הָיָה מְדַגְדֵג.
"תִּרְאִי אִמָּא, הוּא מְחַיֵךְ," קָרְאָה מִיכַל.
"אֵיזֶה יוֹם מְאֻשָׁר," אָמְרָה אִמָּא וְחִיְכָה אֶל מִיכַל דֶּרֶךְ הַמַּרְאָה הַגְּדוֹלָה שֶׁבָּאוֹטוֹ.
מִיכַל הֵשִׁיבָה לָהּ חִיּוּךְ וְאָמְרָה, "הַיּוֹם הֲכִי מְאֻשָׁר בָּעוֹלָם!"