תְּנוּת קְטַנּוֹת
פּוּרְסַם בַּיּוֹם יוֹם שִׁישִּׁי, 04 בְּנוֹבֶמְבֶּר 2016, בְּשָׁעָה 11:44
שַׁיָּיךְ לִמְדוֹר סִיפּוּרֵי מָקוֹר

מֵאֵת נָדָב אַלְמוֹג

matanot-ktanot

סוּפַת הַשְּׁלָגִים הִשְׁתּוֹלְלָה עַל צֶלַע הַהַר, וְהָאִישׁ שֶׁצָּעַד בַּשֶּׁלֶג נֶאֱחָז בְּכָל זִיז וּבְלִיטָה כְּדֵי לְהַמְשִׁיךְ וּלְהִתְקַדֵּם. בְּגָדָיו הַבְּלוּיִים כְּלָל לֹא הִתְיַימְּרוּ לְהָגֵן עַל גּוּפוֹ מִן הַכְּפוֹר. כְּאִילּוּ לֹא הָיָה דַּי בְּכָךְ, הֲרֵי שֶׁנִּרְאָה כִּי אִיבֵּד אֶת נְעָלָיו, וְכָעֵת פִּילֵּס אֶת דַּרְכּוֹ בַּשֶּׁלֶג בְּרַגְלַיִים יְחֵפוֹת. הָרוּחַ יִילְּלָה בְּאוֹזְנָיו וְדָקְרָה אֶת פָּנָיו בִּמְחָטִים שֶׁל קוֹר, כְּמוֹ בִּיקְּשָׁה לְהָעִיף אוֹתוֹ מִצֶּלַע הַהַר כְּחֶרֶק טוֹרְדָנִי. גּוּפוֹ בִּיקֵּשׁ לְהִיכָּנַע לְרוּחַ, לַשְּׂמִיכָה הָרַכָּה וְהַלְּבָנָה שֶׁל הַשֶּׁלֶג, לִזְרוֹעוֹתָיו הַמְּנַחֲמוֹת שֶׁל הַמָּוֶות. הוּא הָלַךְ וְאִיבֵּד אֶת עֶשְׁתּוֹנוֹתָיו כְּשֶׁצָּפָה בְּרֹאשׁוֹ הַהַכָּרָה –­ "הָיִיתִי פֹּה. אֲנִי מַכִּיר אֶת הַמָּקוֹם הַזֶּה". וְאָכֵן, הַמַּצְפֵּן הַפְּנִימִי שֶׁלּוֹ אָמַר לוֹ שֶׁהוּא קָרוֹב. קָרוֹב לָמָּה? הוּא לֹא יָדַע, אֲבָל קָרוֹב. מוּל הָרוּחַ, בָּעֵינַיִים כִּמְעַט עֲצוּמוֹת, הוּא הִבִּיט לְמַעְלָה וְיָדַע שֶׁזְּמַנּוֹ עֲדַיִין לֹא הִגִּיעַ, שֶׁעָלָיו לְהַמְשִׁיךְ לָלֶכֶת.

כְּשֶׁהִתְקָרֵב אֶל הַפִּסְגָּה, חָשׁ הִתְעַלּוּת גּוֹאָה בּוֹ. מַרְאֵה הַיְּשׁוֹרֶת רִיגֵּשׁ אוֹתוֹ וְכוֹחוֹת חֲדָשִׁים זָרְמוּ בְּגַפָּיו. פִּיו נִמְתָּח בְּחִיּוּךְ בִּלְתִּי נִשְׁלָט. הוּא הֵחֵל לְהִתְקַדֵּם בִּמְהִירוּת הוֹלֶכֶת וְגוֹבֶרֶת. הַחִיּוּךְ נוֹתַר עַל פָּנָיו, כְּאִילּוּ קָפָא שָׁם. עוֹד קְצָת, עוֹד קְצָת, עוֹד קְצָת... חָזְרָה הַמַּנְטְרָה בְּרֹאשׁוֹ. עִם הַטִּיפּוּס אֶל עֵבֶר הַיְּשׁוֹרֶת הֵחֵל לְהִתְגַּלּוֹת לְפָנָיו הַשַּׁעַר הַגָּדוֹל. הַשֶּׁלֶג הָיָה נָמוּךְ יוֹתֵר וְהוּא הֵחֵל לָרוּץ. לְבַסּוֹף נִיצָּב מוּל הַדְּלָתוֹת הַנִּישָּׂאוֹת וְהַמְּעוּטָּרוֹת.

"מִי אַתָּה?" קוֹל רַב עוֹצְמָה הִתְגַּלְגֵּל עַל פְּנֵי הַיְּשׁוֹרֶת כְּמוֹ רַעַם.

הַהֵלֶךְ נָסוֹג עַל עֲקֵבָיו כְּשֶׁהַפִּיתּוּחִים שֶׁעַל דַּלְתוֹת הַשַּׁעַר נָעוּ בִּתְנוּעוֹת מִתְנַחְשְׁלוֹת, עַד שֶׁיָּצְרוּ פָּנִים זוֹעֲפוֹת וַחֲרוֹשׁוֹת קְמָטִים.

"מִי אַתָּה" שָׁאַל הַשַּׁעַר בְּקוֹל עַז יוֹתֵר וּמְבַשֵּׂר אֵימִים.

"אֲנִי... אֲנִי..." גִּמְגֵּם הָאִישׁ וּמֵעַד לְאָחוֹר עַל גַּבּוֹ.

"?מִי אַתָּה" הַפַּעַם הָיָה הַקּוֹל שְׁאָגָה שֶׁל מַמָּשׁ, וְהַשַּׁעַר מָתַח צַוָּואר שֶׁל בַּרְזֶל לְעֵבֶר הָאוֹרֵחַ הַלֹּא צָפוּי.

"אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ! אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ מִי אֲנִי!" זָעַק הָאִישׁ וְהִתְכַּדֵּר עַל הָאֲדָמָה כְּעוּבָּר, מוּכָן לָחוּשׁ בְּכָל רֶגַע אֶת שִׁינֵּי הַפְּלָדָה כּוֹתְשׁוֹת אֶת גּוּפוֹ הַדַּק.

תַּחַת זֹאת שָׁמַע חֲרִיקוֹת בַּרְזֶל בְּבַרְזֶל, בִּזְמַן שֶׁהַפָּנִים נָסוֹגוּ בַּחֲזָרָה לִמְקוֹמָן.

"גַּם אֲנִי כְּבָר לֹא יוֹדֵעַ מִי אֲנִי", נֶאֱנָח הַשַּׁעַר, "אוֹ מָה עָלַי לַעֲשׂוֹת" הוֹסִיף בְּקוֹל עָיֵיף. וְאָז, הִרְכִּין אֶת רֹאשׁוֹ וְעָצַם אֶת עֵינָיו. חֲלוּדָה הִתְפַּשְּׁטָה בִּמְהִירוּת בָּעִיטּוּרִים הַסְּבוּכִים, וּבְתוֹךְ זְמַן קָצָר כָּשְׁלָה אֲחִיזַת הַצִּירִים בְּקִיר הָאֶבֶן וְהַשַּׁעַר קָרַס בִּשְׁאוֹן חֲבָטָה עַז.

מֵאֲחוֹרֵי הַשַּׁעַר גִּילָּה הָאִישׁ מִנְהָרָה. הַרְחֵק בְּצִדָּהּ הַשֵּׁנִי צִיפָּה לוֹ אוֹר מַזְמִין. בְּלִי שֶׁיָּדַע מַהוּ בַּיִת, יָדַע שֶׁהִגִּיעַ הַבַּיְתָה. כְּשֶׁנִּכְנַס אֶל הַמִּנְהָרָה הֵחֵל לִקְרוֹא וְלִצְחוֹק, וְאַף מָצָא אֶת הַכּוֹחַ לָרוּץ בִּצְעָדִים כּוֹשְׁלִים. הָאוֹר סִנְוֵור אֶת עֵינָיו, אַךְ הוּא רָץ הַיְשֵׁר לְעֶבְרוֹ, עִיוֵּור וּמְאוּשָּׁר.

כְּשֶׁהִגִּיחַ בְּצִדּוֹ הַשֵּׁנִי שֶׁל הַמַּעֲבָר, צָנַח תָּשׁוּשׁ עַל בִּרְכָּיו, מִתְנַשֵּׁף בִּכְבֵדוּת וְלִבּוֹ מִשְׁתּוֹלֵל בְּחָזֵהוּ. בְּעֵינָיו הָעֲצוּמוֹת שִׁייְּטוּ צְבָעִים בְּדוּגְמָאוֹת מְשׁוּנּוֹת. הוּא צָחַק. רַק לְאַחַר שֶׁנְּשִׁימָתוֹ נִרְגְּעָה מְעַט נַעֲשָׂה מוּדָע לִצְלִיל הָרוּחַ הַמְּיַילֶּלֶת וּתְחוּשַׁת הַהִתְעַלּוּת הִתְחַלְּפָה בְּפַחַד. חִיּוּכוֹ דָּעַךְ וְהוּא פָּקַח אַט אַט אֶת עֵינָיו. עַמּוּדִים, סַפְסְלֵי אֶבֶן שְׁבוּרִים וּשְׁלַל הֲרִיסוֹת בִּצְבְּצוּ מֵהַשֶּׁלֶג, קְבוּרִים לְמֶחֱצָה. הוּא הִבִּיט סְבִיבוֹ בִּדְמָמָה. מִמַּעֲמַקֵּי רֹאשׁוֹ צָפָה וְעָלְתָה תְּמוּנָה אַחֶרֶת. בְּעֵינֵי רוּחוֹ רָאָה נוֹף שׁוֹנֶה, נוֹף מִן הֶעָבָר שֶׁהִתְגַּבֵּשׁ כְּמוֹ מִבַּעַד לָעֲרָפֶל. הַשֶּׁלֶג וְשִׁבְרֵי הָעַמּוּדִים פִּינּוּ אֶת מְקוֹמָם לְגַן רְחַב יָדַיִים וּבוֹ מִבְנֵי פְּאֵר. שְׁרִיקַת הָרוּחַ הִתְחַלְּפָה בְּקוֹלוֹת וּבְהֵדִים נִשְׁכָּחִים – מוּזִיקָה, שִׁירָה וּצְחוֹק. בָּאוֹר הַבּוֹהֵק, דְּמוּיוֹת שֶׁכְּבָר שָׁכַח שֶׁאָהַב הוֹפִיעוּ לְפָנָיו, כְּרוּחוֹת רְפָאִים, רַק כְּדֵי לְהִישָּׁטֵף עַל גַּלֵּי הַזִּיכָּרוֹן וְהַזְּמַן וּלְהִתְחַלֵּף בַּאֲחֵרוֹת. הוּא חָשׁ אֶת גַּל הַזִּיכְרוֹנוֹת דּוֹחֵף אוֹתוֹ מַטָּה. עֲרָפֶל הִתְרוֹמֵם מֵעַל עֵינָיו וְהוּא רָאָה אֶת עַצְמוֹ בְּחַדּוּת מַכְאִיבָה – אִישׁ קָטָן וְעָיֵיף, נְשׁוּךְ גּוֹרָל וּזְמַן. אָז, כְּשֶׁבְּפִיו טַעַם מַר שֶׁל סוֹף, הִיכָּה בּוֹ הָאוֹבְדָן בִּמְלוֹא עוֹצְמָתוֹ.

הַרְאֵל הִתְעוֹרֵר מִקּוֹל צַעֲקוֹתָיו שֶׁלּוֹ, פָּנָיו רְטוּבוֹת מִזֵּיעָה וּמִדְּמָעוֹת. הָאִישָּׁה שֶׁשָּׁכְבָה לְצִדּוֹ בַּמִּיטָּה הִבִּיטָה בּוֹ בִּדְאָגָה, גַּבּוֹתֶיהָ מְכוּוָּצוֹת וְיָדָהּ עַל חָזֵהוּ, מְנַסֶּה לְהַרְגִּיעוֹ. הוּא הִרְחִיק אֶת יָדָהּ וְהִתְרוֹמֵם לַיְּשִׁיבָה. אַדְווֹת הַחֲלוֹם נָסוֹגוּ מֵרֹאשׁוֹ. כָּעֵת הָיָה עֵר מַסְפִּיק כְּדֵי לְזַהוֹת אֶת חֲדַר הַשֵּׁינָה בְּבֵיתוֹ – הַמִּיטָּה, הָרָהִיטִים הַמּוּכָּרִים, דִיטָה שֶׁהִבִּיטָה בּוֹ בִּדְמָמָה בַּחוֹשֶׁךְ. בְּמִידָּה מְסוּיֶּמֶת הַהַכָּרָה הָיְיתָה גְּרוּעָה מֵהַסִּיּוּט. הוּא שִׁפְשֵׁף אֶת עֵינָיו, לְנַגֵּב אֶת הַדְּמָעוֹת, וְצָנַח לְאָחוֹר. שׁוּב אוֹתוֹ חֲלוֹם – אוֹתוֹ סִיּוּט מַאֲשִׁים.

"אַתָּ?ה בְּסֵדֶר"

הוּא הִנְהֵן וְכִיסָּה אֶת פָּנָיו בְּיָדוֹ.

"שׁוּב הַחֲלוֹמוֹת הָאֵלֶּה?"

הוּא הִנְהֵן שׁוּב.

"אָמַרְתִּי לְךָ, אַתָּה לוֹקֵחַ אֶת הַסִּיפּוּרִים הָאֵלֶּה יוֹתֵר מִדַּי בִּרְצִינוּת..."

כְּשֶׁלֹּא הֵגִיב, הִיא הֵרִימָה אֶת יָדוֹ מֵעֵינָיו. "תַּשְׁאִיר אֶת הָאוֹלִימְפּוּס לַסְּפָרִים. וְתַעֲזוֹב כְּבָר אֶת הָאוּנִיבֶרְסִיטָה הַדְּפוּקָה הַזֹּאת. לֹא חֲסֵרוֹת אוּנִיבֶרְסִיטָאוֹת אֲחֵרוֹת שֶׁהָיוּ מֵתוֹת לְקַבֵּל אוֹתָךְ, אֲפִילּוּ בְּחוּ"ל".

הַרְאֵל חָתַם אֶת פִּיו אֶל מוּל מַבָּטָהּ הַבּוֹחֵן, הַמְּצַפֶּה. הִיא נֶאֶנְחָה וְהָרִפְתָּה מִיָּדוֹ, וְהַמִּזְרָן חָרַק כְּשֶׁהִתְרוֹמְמָה מֵהַמִּיטָּה. הוּא שָׁמַט אֶת יָדָיו כְּדֵי לְהַבִּיט בָּהּ, וְהוּפְתַּע כְּשֶׁהִבְחִין שֶׁהָיְיתָה כְּבָר כִּמְעַט לְבוּשָׁה.

"אַתְּ יוֹדַעַת שֶׁזֹּאת הָעֲבוֹדָה שֶׁלִּי", אָמַר. "אוּלַי יֵשׁ לִי לִפְעָמִים סִיּוּטִים, אֲבָל סִיפּוּרֵי הַמִּיתוֹלוֹגְיָה וְהַפוֹלְקְלוֹר הָאֵלֶּה מְשַׁלְּמִים עַל הַדִּירָה הַזֹּאת. חוּץ מִזֶּה, אִם לֹא הָיִיתִי מַרְצֶה עֲלֵיהֶם לֹא הָיִינוּ נִפְגָּשִׁים. אָז אַתְּ רוֹאָה? יֵשׁ יִתְרוֹנוֹת וְחֶסְרוֹנוֹת. שׁוּם דָּבָר לֹא כָּל כָּךְ שָׁחוֹר... וְלָבָן..." הֶמְשֵׁךְ הַמִּשְׁפָּט נִבְלָע בְּפִיהוּק. "זֶה לֹא שֶׁיֵּשׁ הַרְבֵּה בִּיקּוּשׁ בְּיָמֵינוּ לְמוּמְחִים לְתַרְבּוּת יָוָון הָעַתִּיקָה. אַתְּ כְּבָר הוֹלֶכֶת?"

דִיטָה עָמְדָה כְּשֶׁגָּבַהּ אֵלָיו וּפָנֶיהָ אֶל הַמַּרְאָה הַגְּדוֹלָה שֶׁל אֲרוֹן הַבְּגָדִים. הוּא הִתְרוֹמֵם עַל מַרְפֵּקוֹ וְנִיסָּה לְהַגְנִיב מַבָּט אֶל שָׁדֶיהָ. מַבְּטֵיהֶם הִצְטַלְּבוּ. הִיא הִצְמִידָה בַּחֲטָף אֶת כַּנְפֵי הַחוּלְצָה וְכִפְתְּרָה אוֹתָהּ בְּאֶצְבְּעוֹת זְרִיזוֹת. אָז, תּוֹךְ יִישּׁוּר הַצַּוָּוארוֹן, הֵשִׁיבָה אֶת מַבָּטוֹ דֶּרֶךְ הַמַּרְאָה.

"בִּיקּוּשׁ אוֹ לֹא, אַתָּה מִסְתַּדֵּר לֹא רַע בִּכְלָל. אַחֶרֶת לֹא הָיִיתִי אִיתְּךָ", אָמְרָה בְּחִיּוּךְ מִתְגָּרֶה וְזָקְפָה גֵּבָהּ, קוֹרֵאת עָלָיו תִּיגָּר. מַבָּטָהּ הִתְקַדֵּר כְּשֶׁרָאֲתָה אֶת הַזַּעַף בְּעֵינָיו. הוּא לֹא קִיבֵּל אֶת דְּבָרֶיהָ בְּהוּמוֹר וְנִיכַּר בּוֹ שֶׁלֹּא הִתְכַּוֵּון לְהָשִׁיב. הַחִיּוּךְ עָזַב אֶת שְׂפָתֶיהָ וְהִיא הֵסֵבָּה אֶת פָּנֶיהָ מִמֶּנּוּ.

"בְּכָל מִקְרֶה, כֵּן. אֲנִי רוֹצֶה לְהַסְפִּיק לַעֲבוֹד קְצָת לִפְנֵי הָעֶרֶב".

"אֲבָל יוֹם שִׁישִּׁי הַיּוֹם מָה יֵשׁ בָּעֶרֶב?"

עַכְשָׁיו הָיָה תּוֹרָה שֶׁל דִיטָה לְהַזְעִיף פָּנִים. הִיא הִסְתּוֹבְבָה אֵלָיו בְּחַדּוּת. "מְסִיבַּת יוֹם הַהוּלֶּדֶת שֶׁלִּי! אַל תַּגִּיד לִי שֶׁשּׁוּב שָׁכַחְתָּ".

הַרְאֵל לֹא הִבִּיט בָּהּ. "סְלִיחָה, סְלִיחָה... עוֹד לֹא הִתְעוֹרַרְתִּי. בֶּטַח שֶׁאֲנִי זוֹכֵר".

הָיָה בָּרוּר שֶׁהִיא לֹא הִשְׁתַּכְנְעָה. קוֹלָהּ הָיָה הָדוּק מְעַט כְּשֶׁאָמְרָה, "טוֹב, אֲנִי חַיֶּיבֶת לָלֶכֶת, נִיפָּגֵשׁ אֵצֶל הַהוֹרִים שֶׁלִּי". הִיא הִבִּיטָה פַּעַם אַחֲרוֹנָה בַּמַּרְאֶה, הִתְרַצְּתָה וְיָצְאָה מִן הַחֶדֶר. נְקִישׁוֹת הָעֲקָבִים הִתְרַחֲקוּ, קִרְקוּשׁ הַמַּפְתְּחוֹת נִשְׁמַע מִדֶּלֶת הַכְּנִיסָה וְהוּא צִיפָּה לִשְׁמוֹעַ אוֹתָהּ נִטְרֶקֶת, בְּטֶרֶם יְפַצֶּה אֶת עַצְמוֹ עַל עוֹד לַיְלָה שֶׁל קוֹר בּוּרְגָּנִי.

"אֶשְׂמַח אִם תּוּכַל לְהַקְדִּים מְעַט וְלַעֲזוֹר לִי בַּהֲכָנוֹת", נִשְׁמָע קוֹלָהּ שֶׁל דִיטָה מִן הַכְּנִיסָה. לַמְרוֹת נוֹסַח מִילּוֹתֶיהָ, נִימַת דִּיבּוּרָהּ הִבְהִירָה שֶׁזּוֹ לֹא הָיְיתָה בַּקָּשָׁה. הוּא קִילֵּל בְּלִבּוֹ.

"טוֹב!"

הוּא הִכִּיר אֶת דִיטָה בָּאוּנִיבֶרְסִיטָה לִפְנֵי כַּמָּה שָׁנִים. הִיא הָיְיתָה סְטוּדֶנְטִית בַּת 27 וְהוּא הַמַּרְצֶה הֲכִי מְבוּקָּשׁ בַּמַּחְלָקָה – כּוֹכָב בְּקֶרֶב הַסְּטוּדֶנְטִים, וּבְעִיקָּר הַסְּטוּדֶנְטִיּוֹת. אַף עַל פִּי שֶׁמִּחוּץ לְאוּלַם הַהַרְצָאוֹת הוּא לֹא הִרְבָּה בְּמִילִּים, אֵיכְשֶׁהוּ עַל הַבָּמָה הִתְעוֹרֵר וְיָדַע לְהָפִיחַ חַיִּים בְּסִיפּוּרֵי הַמִּיתוֹלוֹגְיָה וְתַרְבּוּת יָוָון הָעַתִּיקָה. אַךְ לֹא הָיוּ אֵלֶּה רַק הַסִּיפּוּרִים שֶׁזָּכוּ לְחַיִּים מְחוּדָּשִׁים. מְעַט אַחֲרֵי שֶׁהֵחֵל לְהַרְצוֹת בָּאוּנִיבֶרְסִיטָה זָכָה פִּתְאוֹם הַחוּג לְהִיסְטוֹרְיָה לְעִנְיָין מַפְתִּיעַ בְּקֶרֶב הַסְּטוּדֶנְטִים. הַרְאֵל נֶהֱנֶה מֵהַפּוֹפּוּלָרִיּוּת שֶׁלּוֹ, אַךְ מִחוּץ לְאוּלַם הַהַרְצָאוֹת הִשְׁתַּדֵּל לְהִתְפּוֹגֵג כַּמָּה שֶׁיּוֹתֵר מַהֵר. כָּךְ לְפָחוֹת הָיוּ פְּנֵי הַדְּבָרִים עַד שֶׁדִּיטָה הִגִּיעָה לְכִיתָּתוֹ.

דּוֹקְטוֹר הַרְאֵל עָמַד עַל הַבָּמָה בָּאוֹדִיטוֹרְיוּם. הוּא נִיסָּה לְהִישָּׁאֵר לְיַד הַמִּיקְרוֹפוֹן שֶׁעַל הַפּוֹדְיוּם, אֲבָל כָּל פַּעַם מֵחָדָשׁ נִסְחַף בְּהִתְלַהֲבוּת וּבְלַהַט שֶׁעוֹרְרוּ בּוֹ יוֹפְיָים שֶׁל הַשִּׁירִים, הַסִּיפּוּרִים וְדִבְרֵי הֶהָגוּת. בְּרֹאשׁוֹ נִמְתַּח קָו רָצוּף וְאָחִיד מִן הָעֵת הָעַתִּיקָה וְעַד הַהוֹוֶה. לְבוּשָׁם שֶׁל אֲנָשִׁים וְהַטֶּכְנוֹלוֹגְיָה שֶׁעָמְדָה לִרְשׁוּתָם אוּלַי הִשְׁתַּנּוּ, אַךְ בִּבְסִיסָם, בְּרוּחָם, הַכֹּל נִשְׁאַר בְּעֵינוֹ, וְהָאֵלִים, סוּגְיוֹת הַמּוּסָר וְהַפּוֹלִיטִיקָה נוֹתְרוּ רֵלֵוַונְטִיִּים בְּאוֹתָהּ מִידָּה בְּמֶשֶׁךְ לְמַעְלָה מֵאַלְפַּיִים שָׁנָה. הַטֵּקְסְטִים הָעַתִּיקִים, כְּשֶׁהִבְרִישׁוּ מֵהֶם אֶת הָאָבָק, הֶרְאוּ אֶת זֶה הֵיטֵב. גַּם אַחֲרֵי כָּל כָּךְ הַרְבֵּה שָׁנִים אֲנָשִׁים עֲדַיִין אָהֲבוּ, עֲדַיִין שָׂנְאוּ, עֲדַיִין חָמְדוּ וַעֲדַיִין הִגִּיעוּ לִמְחוֹזוֹת מוּפְלָאִים שֶׁל יְצִירָה וְגִדְלוֹת רוּחַ. קוֹלוֹ הָעַז הִתְגַּלְגֵּל לְלֹא קוֹשִׁי בָּאוּלָם וְהִגִּיעַ אֶל תַּלְמִידָיו גַּם לְלֹא הַמִּיקְרוֹפוֹן.

מִדֵּי פַּעַם הֶחֱזִיר דּוֹקְטוֹר הַרְאֵל אֶת תְּשׂוּמֶת לִבּוֹ לִקְהָלוֹ וְצָעַד בַּחֲזָרָה אֶל הַפּוֹדְיוּם וְהַמִּיקְרוֹפוֹן, וְזֶה בְּדִיּוּק מָה שֶׁקָּרָה עַכְשָׁיו. הַסְּטוּדֶנְטִים צָחֲקוּ כְּמִנְהָגָם תָּמִיד. הוּא כְּבָר נוֹדַע לְשִׁמְצָה בְּמִנְהָגוֹ לְהִתְלַהֵב וְלִשְׁכּוֹחַ אֶת עַצְמוֹ בְּהַרְצָאוֹת. יוֹתֵר מִכּוֹל דָּבָר אַחֵר הָיָה זֶה מַבָּטוֹ הַנָּבוֹךְ שֶׁהִקְסִים אֶת תַּלְמִידוֹתָיו. הַפְּגִיעוּת שֶׁשִּׁידֵּר כְּשֶׁצָּנַח, כְּאִיקָרוֹס, מִן הַמְּחוֹזוֹת שֶׁבָּהֶם שׁוֹטֵט כְּשֶׁדִּיבֵּר עַל יָמִים עָבְרוּ, אֶל אוֹתוֹ מַבָּט נָבוֹךְ. הָיָה זֶה כְּאִילּוּ הִתְעוֹרֵר פִּתְאוֹם מֵחֲלוֹם כְּשֶׁכְּנָפָיו הַשְּׁבוּרוֹת פָּגְעוּ בְּמַיִם. זֶה הָיָה כּוֹאֵב וְשׁוֹבֶה לֵב כְּאֶחָד.

רַק תַּלְמִידָה אַחַת, שֶׁהָיְיתָה לְבוּשָׁה בְּהִידּוּר מְסוּיָּם, חִייְּכָה וְהֵישִׁירָה אֵלָיו אֶת עֵינֶיהָ בְּמַבָּט מְשׁוּעֲשָׁע, אַךְ גַּם קוֹרֵא תִּיגָּר. דִיטָה. כְּבָר זְמַן מָה הוּא חָשׁ בְּכוֹחַ רְצוֹנָהּ הַמּוּפְנֶה אֵלָיו. בְּנִיגּוּד לְתַלְמִידוֹת אֲחֵרוֹת שֶׁנָּפְלוּ שֶׁבִי בְּקִסְמוֹ, דִיטָה הִתְנַהֲלָה בְּבִיטָּחוֹן מַטְרִיד. בְּסוֹף הַשִּׁיעוּרִים הִיא נִיגְּשָׁה אֵלָיו, מְלֵאָה בִּשְׁאֵלוֹת, אוֹ עָצְרָה אוֹתוֹ בַּמִּסְדְּרוֹן בְּתוֹאֲנוֹת שׁוֹנוֹת. עַכְשָׁיו הִיא הֵרִימָה אֶת יָדֶיהָ וְהִצְבִּיעָה בְּיָדָהּ הָאַחַת עַל מִפְרַק יָדָהּ הַשֵּׁנִי. הַשָּׁעוֹן? הַשָּׁעוֹן! הוּא הִבִּיט בַּשָּׁעוֹן שֶׁהָיָה תָּלוּי עַל הַקִּיר מֵאֲחוֹרָיו וְגִילָּה שֶׁהַשִּׁיעוּר תָּם.

כְּשֶׁהֵחֵל מְאוּחָר יוֹתֵר לֶאֱרוֹז אֶת חֲפָצָיו הוּא לֹא הוּפְתַּע בִּמְיוּחָד לְגַלּוֹת שֶׁדִּיטָה נוֹתְרָה בָּאוּלָם וְהִמְתִּינָה לוֹ לְמַרְגְּלוֹת הַבָּמָה. בִּזְמַן שֶׁתָּחַב אֶת הַנְּיָירוֹת וְאֶת סֵפֶר הַלִּימּוּד לַתִּיק, בְּלִי שֶׁנָּגַע בָּהֶם פַּעַם אַחַת בְּמַהֲלַךְ הַשִּׁיעוּר. הוּא לֹא הָיָה בָּטוּחַ אֵיךְ לִפְעוֹל. בְּסוֹפוֹ שֶׁל דָּבָר עָטָה עַל פָּנָיו חִיּוּךְ, הֵרִים אֶת רֹאשׁוֹ וּפָנָה אֵלֶיהָ. "דִיטָה! תּוֹדָה עַל הַסִּימָן. אֵיךְ אֲנִי יָכוֹל לַעֲזוֹר לְךָ?"

"חָשַׁבְתִּי שֶׁאוּלַי נוּכַל לָשֶׁבֶת עַל קָפֶה וּלְהַמְשִׁיךְ לְדַבֵּר קְצָת. הַפֶּרְסְפֶּקְטִיבָה שֶׁלְּךָ עַל 'הַמֵּטָמוֹרְפוֹזוֹת' שֶׁל אוֹבִּידְיוּס הַיּוֹם הָיְיתָה מְרַתֶּקֶת!"

הוּא הִבִּיט בָּהּ בִּמְבוּכָה וְנִיסָּה לְנַסֵּחַ אֶת הַסֵּירוּב, אַךְ הִיא הִקְדִּימָה אוֹתוֹ.

"נוּ, בְּחַיֶּיךָ! זֶה רַק קָפֶה וְשִׂיחַ מְלוּמָּדִים, כְּלוֹמַר, שִׂיחַ מְלוּמָּד. אַתָּה אָמוּר לִשְׂמוֹחַ שֶׁסְּטוּדֶנְטִים מִתְלַהֲבִים וְרוֹצִים לִלְמוֹד עוֹד, לֹא? אֲנִי מַבְטִיחָה לֹא לִנְשׁוֹךְ", חִייְּכָה.

בְּהֶמְשֵׁךְ הָעֶרֶב, גִּילָּה, הִיא לֹא עָמְדָה בְּהַבְטָחָתָהּ.

קָפֶה הוֹבִיל לַאֲרוּחַת עֶרֶב, אֲרוּחָה לְקִינּוּחַ וְקִינּוּחַ לְבִיקּוּר סוֹעֵר בְּדִירַת הַסְּטוּדֶנְטִים שֶׁלָּהּ. רָצָה הַגּוֹרָל אוֹ דִיטָה שֶׁשּׁוּתַּפְתָּהּ לַדִּירָה בְּדִיּוּק נָסְעָה לִישׁוֹן אֵצֶל הֶחָבֵר, וּבְמַהֲלַךְ סוֹף הַשָּׁבוּעַ הַדִּירָה עָמְדָה לִרְשׁוּתָהּ בִּלְבַד. בְּמִיטָּתָהּ תְּשׁוּקָתָם בָּעֲרָה, הִיא בְּחֶדְוַות הַכִּיבּוּשׁ וְהוּא בְּרִיגּוּשׁ שֶׁבַּטְּעִימָה מֵהַפְּרִי הָאָסוּר.

הַרְאֵל חָשַׁב שֶׁזֶּה הָיָה לַיְלָה חַד-פַּעֲמִי, אַךְ לֹא דִיטָה. בְּאוֹתָם יָמִים הִיא הִרְשְׁתָה לְעַצְמָהּ לַחֲשׂוֹף אֶת רִגְשׁוֹתֶיהָ בְּחוֹפְשִׁיּוּת, וְהוּא הוּקְסַם. מֵאוֹתוֹ לַיְלָה רִאשׁוֹן הִיא נֶאֶחְזָה בּוֹ בְּכָל כּוֹחָהּ, לְבַל יִבְרַח. הַשְּׁאָר, כְּפִי שֶׁנָּהַג לוֹמַר, הָיָה הִיסְטוֹרְיָה.

זֵכֶר אוֹתָם יָמִים הָיָה אַחַד הַדִּמְיוֹנוֹת הַחֲבִיבִים עָלָיו כְּשֶׁסִּיפֵּק אֶת עַצְמוֹ. הוּא עָזַר לוֹ לִזְכּוֹר שֶׁפַּעַם הָיוּ הַדְּבָרִים אַחֶרֶת. אוּלַי, בִּזְכוּת הַהַפְתָּעָה שֶׁתִּכְנֵן לָהּ בָּעֶרֶב, גַּם יָשׁוּבוּ לִהְיוֹת כָּאֵלֶּה. אוּלַי עוֹד יַחְזְרוּ לְשׂוֹחֵחַ אֶל תּוֹךְ הַלַּיְלָה עַל נוֹשְׂאִים בְּרוּמוֹ שֶׁל עוֹלָם, עַל פִילוֹסוֹפְיָה, סְפָרוֹת וְשִׁירָה. אוּלַי עוֹד יַחְזְרוּ לִצְעוֹד כָּתֵף אֶל כָּתֵף וְלַחֲלוֹם בִּמְשׁוּתָּף, בְּהַרְמוֹנְיָה. לֹא כְּמוֹ פְּסַנְתֵּר לֹא מְכוּוָּן.

לְאַחַר שֶׁבָּא עַל סִיפּוּקוֹ נִיסָּה לְהַחְלִיט מָה לַעֲשׂוֹת הָלְאָה. הַדָּבָר הַיָּחִיד שֶׁבֶּאֱמֶת רָצָה הָיָה לָרוּץ. בַּשָּׁנָה הָאַחֲרוֹנָה, אַחֲרֵי שָׁנִים אֲרוּכּוֹת שֶׁל הַזְנָחָה, הוּא גִּילָּה אֶת הָרִיצָה מֵחָדָשׁ. הוּא זָכַר שֶׁאֵי אָז, בֶּעָבָר שֶׁכְּבָר נִשְׁכַּח, הוּא אָהַב לָרוּץ, אַךְ לֹא יָדַע מָתַי זֶה הָיָה אוֹ לָמָּה הִפְסִיק. יוֹם אֶחָד, כְּשֶׁהִבִּיט בְּבָבוּאָתוֹ שֶׁבַּמַּרְאָה, הוּא לֹא אָהַב אֶת הַדְּמוּת שֶׁהֵשִׁיבָה לוֹ מַבָּט. הוּא לָקַח זוּג נַעֲלֵי הִתְעַמְּלוּת יְשָׁנוֹת, לָבַשׁ בְּגָדִים קְצָרִים וְיָצָא לָרוּץ. לְהַפְתָּעָתוֹ הוּא הִרְגִּישׁ נִפְלָא מֵהָרֶגַע הָרִאשׁוֹן, כְּמוֹ נוֹלַד כְּדֵי לָרוּץ. בַּזְּמַן שֶׁרַגְלָיו גָּמְעוּ אֶת הַמֶּרְחַקִּים הוּא חָשׁ אֶת רֹאשׁוֹ מִתְנַקֶּה מִן הַטְרָדוֹת וְאֶת מַחְשְׁבוֹתָיו מִסְתַּדְּרוֹת בִּמְקוֹמָן.