הָרַחֶפֶת מִתְרוֹמֶמֶת, וַאֲנִי וְהִיא בְּתוֹכָהּ. אֲנִי מִסְתַּכֶּלֶת קָדִימָה וּשְׂדֵה הָרְאִייָּה שֶׁלִּי מְצוּמְצָם. גַּם אִילּוּ הַהוֹרִים שֶׁלִּי וְסִיגָל הָיוּ מְנוֹפְפִים לִי לְשָׁלוֹם, לֹא הָיִיתִי רוֹאָה אוֹתָם. הִיא פּוֹנָה אֵלַי, אוֹמֶרֶת לִי לְהִתְכּוֹנֵן, וְהַשְּׁלִיטָה בְּרַחֶפֶת עוֹבֶרֶת אֵלִי. זֶה מַפְתִּיעַ אוֹתִי, וְהָרַחֶפֶת כִּמְעַט מִתְרַסֶּקֶת לִפְנֵי שֶׁאֲנִי מַצְלִיחָה לְהִשְׁתַּלֵּט עָלֶיהָ. תְּחוּשַׁת כּוֹחַ זוֹרֶמֶת בִּי. עִקְצוּצִים מְדַלְּגִים בֵּין אֶצְבְּעוֹתַיי וְשִׁכְמוֹתַיי. אִילּוּ הָיִיתִי רוֹצָה, הָיִיתִי יְכוֹלָה לְרַסֵּק אֶת הָרַחֶפֶת עַל צֶלַע הַהַר, לָקַחַת אוֹתִי וְאוֹתָהּ לְעוֹלָם שֶׁאֵין בּוֹ מְחוּיָּבוּת, שֶׁאֵין בּוֹ לֵילוֹת חֲשׁוּכִים וְכוֹאֲבִים, שֶׁאֵין בּוֹ אוֹבְדַן שְׁלִיטָה. בְּעֵינֵי רוּחִי אֲנִי רוֹאֶה אֶת הַתְּמוּנָה, אֶת הָרַחֶפֶת פּוֹגַעַת בְּהַר וְעוֹלָה בְּאֵשׁ, וּכְשֶׁהִיא מִסְתַּכֶּלֶת עָלַי, אֲנִי מְבִינָה שֶׁהִיא רוֹאָה אֶת הַתְּמוּנָה אִיתִּי. הַשְׁפָּעַת הַשּׁוּם פָּגָה, אוֹ שֶׁמָּא הוּא לֹא עָבַד מִלְּכַתְּחִילָּה. אוּלַי הִיא יָדְעָה מֵרֹאשׁ שֶׁאֲנִי מִתְכַּוֶּונֶת לְהִתְגַּנֵּב אֶל הַכְּפָר אִיתָּהּ. אוּלַי הִיא יָדְעָה מֵרֹאשׁ שֶׁהוֹרַיי יֵירָתְעוּ מִמֶּנִּי. אוּלַי הִיא הַרְבֵּה יוֹתֵר חֲכָמָה מִמֶּנִּי.

מַחְשְׁבוֹתַיי מְקָרְבוֹת אֶת הָרַחֶפֶת בְּצוּרָה מְסוּכֶּנֶת אֶל הָהָר, אֲנַחְנוּ כִּמְעַט פּוֹגְעוֹת בּוֹ. הִיא יְכוֹלָה לַחֲזוֹר לְהִשְׁתַּלֵּט עַל הָרַחֶפֶת, אֲבָל הִיא לֹא מוֹנַעַת כְּלוּם, הִיא מַשְׁאִירָה אֶת הַבְּחִירָה בְּיָדִי, וְרֶגַע לִפְנֵי הָרֶגַע הָאַחֲרוֹן אֲנִי בּוֹחֶרֶת לְהַמְשִׁיךְ לִחְיוֹת, וְלָתֵת גַּם לָהּ לִחְיוֹת. בְּסוֹפוֹ שֶׁל דָּבָר אֲנִי מְטִיסָה אוֹתָנוּ כָּל הַדֶּרֶךְ חֲזָרָה אֶל הַמְּעָרָה וּמַנְחִיתָה אוֹתָנוּ בְּשָׁלוֹם. כְּשֶׁאֲנַחְנוּ יוֹרְדוֹת מֵהָרַחֶפֶת, הִיא נִיגֶּשֶׁת אֶל הַסֶּלַע, חוֹפֶרֶת בּוֹ מְעַט בִּטְפָרֶיהָ, וּמְחַלֶּצֶת מֵהַסֶּדֶק אֶת נֵץ הֶחָלָב. הוּא נָבוּל, וּמָעוּךְ, וְאַחֲרֵי יוֹם שָׁלֵם מִחוּץ לָאֲדָמָה שֶׁבָּהּ גָּדַל הוּא לֹא יוּכַל יוֹתֵר לִחְיוֹת.

הִיא מוֹשִׁיטָה לִי אֶת הַצֶּמַח, וַאֲנִי מְזַהָה אֶת בַּקָּשַׁת הַסְּלִיחָה הַמִּשְׁתַּמַּעַת. וְאָז דִּמְעוֹתַיי מַתְחִילוֹת לִזְלוֹג. אֲנִי מַנִּיחָה אֶת כַּף יָדִי עַל רַגְלָהּ הַקִּדְמִית לְרֶגַע קָצָר, וּמַגָּע הַפַּרְווֹה עֲדַיִין מְעוֹרֵר בִּי בְּחִילָה, וּרְתִיעָה, מְמַלֵּא אוֹתִי אֵימָה. אֲנַחְנוּ פּוֹרְקוֹת אֶת הַמִּצְרָכִים בַּמְּזָוֶוה, וּכְשֶׁהִיא מִתְיַישֶּׁבֶת עַל הַסֶּלַע הַגָּדוֹל בַּכְּנִיסָה לַמְּעָרָה וּפָנֶיהָ לַמֶּרְחָק, אֲנִי מִתְיַישֶּׁבֶת לְיָדָהּ. בְּיוֹזְמַתִּי.

אֲנִי נוֹשֶׁמֶת נְשִׁימָה עֲמוּקָּה. וְאָז אֲנִי מַעֲלָה בְּמַחְשַׁבְתִּי תְּמוּנָה. תְּמוּנָה שֶׁל רְחוֹב, שֶׁל בַּיִת. "בַּיִת", אֲנִי אוֹמֶרֶת בְּקוֹל רָם. זֶה תָּמִיד יִישָּׁאֵר הַבַּיִת שֶׁלִּי, לַמְרוֹת הַכֹּל, גַּם אִם לֹא אֲבַקֵּר בּוֹ יוֹתֵר לְעוֹלָם. וְאָז הִיא מַפְתִּיעָה אוֹתִי, וּמַשְׁמִיעָה קוֹל. זֶה נִשְׁמָע כְּמוֹ "בַּיי". מִבְנֵה הַלֶּסֶת שֶׁלָּהּ, הַשִּׁינַּיִים, הַלָּשׁוֹן, לֹא בְּנוּיִים לַשָּׂפָה כְּמוֹ שֶׁלִּי, אֲבָל הִיא מְנַסָּה. קוֹלָהּ עָמוֹק, נוֹהֵם קְצָת.

"בַּיִת", אֲנִי חוֹזֶרֶת, וּמְהַנְהֶנֶת.

וְאָז אֲנִי שׁוֹאֶלֶת "בַּיִת?" וּמַצְבִּיעָה עָלֶיהָ. וּמַעֲבִירָה אֶת הַשְּׁאֵלָה גַּם בַּמַּחְשָׁבָה. וְהִיא מַעֲבִירָה לִי תְּמוּנָה, הָרָקִיעַ מֵאֵזוֹר אַנְטַארְס כְּפִי שֶׁהוּא נִרְאֶה מִכַּדּוּר הָאָרֶץ, וְהַתְּמוּנָה זוֹרֶמֶת בִּמְהִירוּת וּמִתְקָרֶבֶת לַזּוּם עַל כּוֹכַב לֶכֶת כָּחוֹל כִּמְעַט כְּמוֹ הָאָרֶץ עִם יַבָּשׁוֹת שׁוֹנוֹת מְאוֹד, וְשׁוּב זוּם מָהִיר לִפְנֵי הַקַּרְקַע, וּמְעָרָה לֹא שׁוֹנָה מְאוֹד מִזּוֹ שֶׁאָנוּ יוֹשְׁבוֹת בְּפִתְחָהּ, וַעֲשָׂרָה יְצוּרִים דְּמוּיֵי דּוֹב בִּצְבָעִים שֶׁנָּעִים בֵּין חוֹם בָּהִיר לְאָדוֹם בּוֹהֵק לְכָחוֹל עָמוֹק מִתְגּוֹשְׁשִׁים זֶה עִם זֶה, מַפִּילִים זֶה אֶת זֶה עַל הָאֲדָמָה, נוֹשְׁכִים זֶה אֶת זֶה בַּצַּוָּואר.

"בַּיי". הִיא אוֹמֶרֶת שׁוּב, וַאֲנִי בּוֹלַעַת רוֹק וְאָז מְהַנְהֶנֶת וְחוֹזֶרֶת אַחֲרֶיהָ. "בַּיִת".

לְרֶגַע אֲנִי מְהַסֶּסֶת, אִם אֵדַע אוֹתָהּ בֶּאֱמֶת אוּלַי לֹא אוּכַל לִשְׂנוֹא אוֹתָהּ.

"מָאיָה". אֲנִי אוֹמֶרֶת, אַחֲרֵי הַפְסָקָה קַלָּה. אֲנִי מַצְבִּיעָה עַל עַצְמִי וְשׁוֹלַחַת אֵלֶיהָ תְּמוּנָה שֶׁל יַלְדָּה בַּת עֶשֶׂר עִם שֵׂיעָר אָרוֹךְ וְכָהָה. וְאָז אֲנִי מַצְבִּיעָה עָלֶיהָ שׁוּב.

הִיא מִסְתַּכֶּלֶת עָלִי, הָעֵינַיִים שֶׁלָּהּ צְהוּבּוֹת מִתָּמִיד. "מֵהָהָהּ". הִיא נוֹהֶמֶת אֶת שְׁמִי, וְאָז מַמְשִׁיכָה וְנוֹהֶמֶת מִשְׁפָּט אָרוֹךְ וְלֹא מוּבָן, וַאֲנִי קוֹלֶטֶת תְּמוּנָה שֶׁלָּהּ.

"ווֹאוִוי". אֲנִי מְנַסֶּה לְחַקּוֹת אֶת הַנְּהָמָה שֶׁלָּהּ, לְפָחוֹת חֵלֶק מִמֶּנָּה, וְהִיא מַעֲבִירָה לִי תְּחוּשָׁה שֶׁל אִישּׁוּר. אֲנִי מְעוּוֶּתֶת אֶת הַמִּילִּים שֶׁלָּהּ בְּדוֹמֶה לַדֶּרֶךְ שֶׁבָּהּ הִיא מְעַוֶּותֶת אֶת שֶׁלִּי. זֶה מָה שֶׁיֵּשׁ.

וְאָז אֲנִי נוֹשֶׁמֶת עָמוֹק שׁוּב. עַכְשָׁיו, לַחֵלֶק הֶחָשׁוּב. עַכְשָׁיו, כְּשֶׁאֲנִי מְקַוֶּוה שֶׁהִיא, שֶׁוָּואוִוי, מְקַבֶּלֶת אוֹתִי כְּאָדָם, עִם שָׁם, עִם פְּנִים. לֹא כְּגוּף, לֹא כִּמְיַיצֶּגֶת שֶׁל גֶּזַע זָר, לֹא כְּחֵפֶץ. אוּלַי עַכְשָׁיו. אֲנִי מַעְלָה בִּי תְּמוּנָה שֶׁל חוֹשֶׁךְ, תְּחוּשָׁה שֶׁל מַחֲנָק, שֶׁל פַּרְווֹה. הָיוּ לִי כַּוּוֹנוֹת לְהַרְאוֹת תְּמוּנָה מִמֶּרְחָק, מִבַּחוּץ, אוֹבְּיֶיקְטִיבִית, אֲבָל כְּשֶׁהַתְּמוּנָה עוֹלָה אֲנִי לְגַמְרֵי מָאשֶׁנְקָה, וְהַמַּחֲנָק, הָאֵימָה, הַתִּיעוּב וְהַיֵּיאוּשׁ שֶׁאֲנִי חָשָׁה הֵם כָּאן וְעַכְשָׁיו, מְצִיפִים. אֲנִי צוֹעֶקֶת "לֹללאֹאא!" וְהַצְּעָקָה מְהַדְהֶדֶת אֵלַי מֵעִמְקֵי הַמְּעָרָה מֵאָחוֹר, וְקָדִימָה אֶל הַמֶּרְחָב שֶׁמּוּלֵנוּ.

עוֹבֵר זְמַן עַד שֶׁהָעוֹלָם מִתְיַיצֵּב וְהַקֶּרַע בּוֹ נִסְגַּר, וְשׁוּב אֲנַחְנוּ מוּל הַשְּׁקִיעָה. "לֹא", אֲנִי חוֹזֶרֶת וְאוֹמֶרֶת לָהּ. "לֹא. ווֹאוִוי. לֹא". וְהִיא שׁוֹתֶקֶת, וְאָז נוֹהֶמֶת אֵלִי "רוֹוֹוֹ", וַאֲנִי מַאֲמִינָה וּמְקַוָּוה שֶׁהִיא מְבִינָה, שֶׁהִיא שׁוֹמַעַת, שֶׁהִיא מַפְנִימָה מָה זֶה "לֹא", שֶׁלֹּא יִהְיוּ עוֹד לֵילוֹת שֶׁל מַחֲנָק וּכְאֵב, שֶׁאֲנַחְנוּ פּוֹתְחוֹת דַּף חָדָשׁ.

וְאָז אֲנַחְנוּ יוֹשְׁבוֹת מוּל הַשְּׁקִיעָה, וְזוֹ רַק אֲנִי וְהִיא. ווֹאוִוי וַאֲנִי וְהַמְּחוּיָּבוּת שֶׁלִּי. וַהֲמוֹן חֲלֵב כּוֹכָבִים שֶׁאֶצְטָרֵךְ לִבְלוֹעַ בַּשָּׁנִים שֶׁיָּבוֹאוּ.
