
 הַנַּעַר הַכּוּשִׁי
אֵין זֶה כִּי אִם הֵנָּה הֵן
הָאֲמָהוֹת בְּנוֹת-הַחֵן,
וַדַּאי הֵנָּה גִלּוּ
סוֹדוֹ זֶה, וּכְאִלּוּ
תָּמִיד לוֹ אָרְבוּ.
אֶל הָאֹזֶן מִן הַפֶּה
סִפְּרוּ, הָגוּ: "פּוֹטִיפֶה,
נַעַר מְסַלְסֵל בְּשַׂעֲרוֹ,
אוֹהֵב אֶת בַּת-פַּרְעֹה!
עֶבֶד כּוּשִׁי אוֹהֵב…"
שָׁמְעוּ הַחַרְטֻמִּים זֹאת,
נָדוּ לוֹ: “הוֹי בִּן-הַכּוֹת!”
שָׂחֲקָה הַגְּבִירָה,
פַּרְעֹה שָׁם בַּטִּירָה
חִיֵּךְ, וְעֵינָיו אוֹרוּ.
אוֹתוֹ כוּשִׁי שְׁחוֹר-הַשְּׁחוֹר!
אֵין כְּנַעֲרָה עַל הַיְּאוֹר
יָצִיר עַלִּיז, פְּתַלְתֹּל,
גָּמִישׁ כַּחֲתַלְתֹּל,
נוֹהֵג בְּשִׁגָּעוֹן.
אַךְ עֵינַיִם לָהּ לַבַּת,
אַךְ עֵינַיִם לָהּ לַבַּת!
שֶׁמֶשׁ מוֹף מוֹפַעַת,
שֶׁמֶשׁ תַחְפְּנֵס יַאַת:
חוֹבֵב, מַקְסִים, מַשְׁכִּיר.
עִם הַגְּבִירָה עַל הָאָח
עָמְדָה בִתָּהּ: כּוּמָז, חָח,
צְמִידִים וּשְׁאָר מְנָחוֹת
חִלְּקָה בֵין הַשְּׁפָחוֹת,
חִלְּקָה לַאֲמָהוֹת.
וְלַעֲבָדִים – כָּל חֲלִי,
חֶרֶב, קֶשֶׁת, קַיִן, תְּלִי.
וְלַכּוּשִׁי – פִּטְדָה,
תּוֹאִיל לוֹ לְתִתָּהּ
אֶבֶן בַּטַּבָּעַת.
תַּבְנִית לֵב בְּמִשְׁבֶּצֶת-פָּז:
"לִכְשֶׁיֶּאֱהַב הַלָּז,
יִתֵּן לָהּ מַתָּנָה –
לְוַאי וּלְוַאי הַשָּׁנָה"…
שָׂחֲקוּ עֵינֶיהָ.
כָּל הַנִּכְנָס, כָּל הַבָּא
יִשָּׂא מַשְׂאֵת וְנִזְכַּר בָּהּ,
יִקַּח לוֹ וְנָשָׂא,
יִזְכֹּר גְּבִרְתּוֹ, נָסְעָה
אֶרֶץ נַחֲלַת אִישָׁהּ.
אֶל מֵעֵבֶר סֻלָּם-צוֹר,
אֶל מַמְלֶכֶת בַּעַל-פְּעוֹר,
אֲשֶׁר יְהֹוָה גָּרַשׁ,
בֵּית-הַלַּחְמִי יָרַשׁ
לוֹ בַּחֲנִית וָקָשֶׁת.
וּבִנְסֹעַ יְפַת-הַדּוֹר,
יָצָא עַבְדָּהּ אֶל הַיְּאוֹר,
אֶל בֵּין סוּף וְקָאַת,
זָרַק הַטַּבָּעַת,
פָּנָה אֶל הַבִּיתָן.
הָלַךְ חָשַׁק בְּכָל עֵת
בְּמִצְרִיּוֹת וּבְנוֹת-חֵת,
בְּאֵשֶׁת-אִישׁ וּנְעָרוֹת
חוּמוֹת וּשְׁחַרְחָרוֹת –
עַד שֶׁכָּבְתָה אִשּׁוֹ.
וְיוֹם עַל יָמִים חָלַף גָּז.
צָץ וַיִּבֹּל שׁוּב אֲגָס.
כּוּשִׁי עַל הַגַּלִּים,
וְלִבְנַת-הַתַּלְתַּלִּים
אִשְׁתּוֹ עָמְדָה אִתּוֹ.
כָּפוּף, זָרְקָה שֵׂיבָה בוֹ.
הִרְגִּישׁ לִבּוֹ מַכְבִּיד לוֹ.
עַל יְפַת הַבִּיתָן
חָרְשׁוּ מַעֲנִיתָן
שָׁנִים, הַרְבֵּה שָׁנִים.
אוּלָם יָדַע, שָׁם בַּיְאוֹר
לֶב-אֲבִיבוֹ עוֹדוֹ אוֹר,
וּבְמִשְׁבֶּצֶת-זָהָב
יַעֲרֹף דָּם כִּי אָהָב,
יַעֲרֹף לְעוֹלָמִים…