מִשּׁוּט בַּמֶּרְחַקִּים
מִשּׁוּט בַּמֶּרְחַקִּים, מִמְּקוֹמוֹת נָדַדְתִּי,
כְּצִפּוֹר מִיָּם אֶל-בֵּית אִמִּי חָרַדְתִּי.
וְשֵׁנִית לְפָנַי הַמְּקוֹמוֹת הַחֲבִיבִים,
הַקְּרוֹבִים אֶל-לִבִּי וּלְבָבִי מַעֲצִיבִים;
וְשֵׁנִית הַתְּמוּנוֹת הַנְּעִימוֹת לִקְרָאתִי,
שֶׁכֹּה כָלְתָה עֵינִי רַוֹּתָן דִּמְעָתִי,
שֶׁכֹּה צָמְאָה נַפְשִׁי לִבְכּוֹת עַל-צַוָּארָן,
לְחַבְּקָן וּלְנַשְּׁקָן וּלְחוֹנֵן עֲפָרָן.
מִכֹּל תַּנְחוּמוֹתָיו אֵל הוֹתִיר לִי שְׁתָּיִם:
זִכְרוֹנוֹת מַדְאִיבִים עִם דִּמְעוֹת עֵינָיִם.
וְגַם יְמֵי עָנְיִי וּנְדוּדֵי גָלוּתִי
לֹא מָחוּ מִלִּבִּי זִכְרוֹנוֹת יַלְדוּתִי,
הַחֲתוּמִים בְּנַפְשִׁי וּנְשׂוּאִים עִמָּדִי,
כַּחוֹתָם עַל-לִבִּי, כַּחוֹתָם עַל-יָדִי;
וְגַם דִּמְעוֹת עֵינַי בַּנֵּכָר הוֹרַדְתִּי -
אֶל-נֹאדֵךְ נָפָלוּ, עֲרִישַׂת מוֹלַדְתִּי!
וּבְאֶרֶץ מֶרְחַקִּים - גַּם-שָׁם לֹא מָצָאתִי
יַד חֶסֶד שֶׁתִּמַח מִפָּנַי דִּמְעָתִי.
וּמְלֵאָה כְּיוֹם הוֹצֵאתִיהָ, הֵבֵאתִי
אֶת-כּוֹס הַתַּרְעֵלָה עִמָּדִי אֶל-בֵּיתִי.
וּכיוֹם עֲזַבְתִּיה, מְלֵאָה וּרְוָיָה,
מָצָאתִי גַם-כּוֹסֵךְ - הַכֹּל כְּשֶׁהָיָה!
זֶה עָנְיֵךְ, זֶה לַחֲצֵךְ, זֹאת קַדְרוּת פָּנָיִךְ -
מַה-כָּבֵד הֶעָנָן הָרֹבֵץ עָלָיִךְ!
אַף-נֵטֶף מַר אֶחָד לֹא נִגְרַע מִכּוֹסֵךְ -
אֵל אָסַף אֶת-שְׁלוֹמֵךְ, אֵל שָׁכַח חַנּוֹתֵךְ.
מִי יֵדַע הַדְּמָעוֹת שֶׁעוֹד תִּשָּׁפַכְנָה,
הַסּוּפוֹת שֶׁעוֹד עַל-רֹאשֵׁנוּ תָּגַחְנָה -
עַד-פְּרֹץ רוּחַ טוֹבָה, חֲזָקָה, נֶאְדָּרָה,
שֶׁתּוּכַל לִתְקֹעַ הָעָב הַמִּדְבָּרָה;
שֶׁתִּמַח הֶעָנָן הַסּוֹכֵךְ שָׁמֵינוּ
מֵעֲלוֹת צַעֲקָתֵנוּ, מֵעֲבֹר תְּפִלָּתֵנוּ...
תרנ"א.
