"לֹא. אָסוּר. אַתְּ שׁוֹמַעַת, וְאָסוּר לָךְ לָגַעַת בָּהּ. זוֹ בְּדִיּוּק הַמַּשְׁמָעוּת כְּשֶׁאוֹמְרִים לְךָ טַאבּוּ. אֲנִי לֹא מְבִינָה, אַתְּ רוֹצָה לִזְרוֹק אֶת כָּל זְכוּיוֹת הַיֶּתֶר שֶׁלְּךָ, כְּמוֹ לְהִסְתּוֹבֵב אֵיפֹה שֶׁבָּא לְךָ וְעִם מִי שֶׁבָּא לְךָ? אַתְּ לֹא יְכוֹלָה לְהַרְשׁוֹת לְעַצְמְךָ לְוַותֵּר עַל הַמַּעֲמָד, תַּחְשְׁבִי עַל הַיְּלָדִים שֶׁיִּהְיוּ לָךְ פַּעַם, לֹא רַק עַל עַצְמְךָ. אַתְּ לֹא יְכוֹלָה לְוַותֵּר עַל הַפְּרִיבִילֶגְיוֹת שֶׁלָּךְ סְתָם כָּכָה".

הִתְקַשֵּׁיתִי לְהַקְשִׁיב. מֵעֵבֶר לַמִּילִּים שֶׁלָּהּ, שֶׁהָיוּ מַרְתִּיחוֹת, תְּגוּבוֹת הַגּוּף שֶׁל אִמָּא שֶׁלִּי הוֹצִיאוּ אוֹתִי מִדַּעְתִּי. הַגּוּף שֶׁלָּהּ אָמַר מִילִּים כְּמוֹ שִׂנְאָה, תִּיעוּב, חַשְׁדָנוּת, בּוּז. וּבוֹ זְמַנִּית הִיא דִּיבְּרָה עַל דְּבָרִים חִיצוֹנִיִּים, כֶּסֶף מַעֲמָד וּפְרִיבִילֶגְיוֹת, כְּאִילּוּ יְחָסִים בֵּין אֲנָשִׁים הֵם חוֹמְרִיִּים בִּלְבַד. וַאֲנִי, אֲנִי הָיִיתִי מוּכָנָה לְוַותֵּר לְגַמְרֵי עַל הַחוֹמְרִי בִּשְׁבִיל אַהֲבָה וּשְׁלֵמוּת, וְזֶה מָה שֶׁנִּיסִּיתִי לְהַסְבִּיר לָהּ.

כַּמָּה דַּקּוֹת אַחַר כָּךְ, מָצָאתִי אֶת עַצְמִי מִחוּץ לַבַּיִת, כּוֹעֶסֶת בְּכָל גּוּפִי. כַּעַס שֶׁנִּיצַּת מֵחָדָשׁ כְּשֶׁקִּיבַּלְתִּי זִימּוּן לְוַועֲדַת הַמִּשְׁמַעַת. אֵיזוֹ זְכוּת יֵשׁ לָהֶן לְנַסּוֹת לְהַכְתִּיב לִי עִם מִי לִהְיוֹת וּמָה לַעֲשׂוֹת? רָצִיתִי לְהִתְעַלֵּם מֵהַזִּימּוּן וְלֹא לְהַגִּיעַ, וּנְהָרָה שִׁכְנְעָה אוֹתִי לָלֶכֶת, לִשְׁמוֹעַ מָה יֵשׁ לָהֶן לְהַגִּיד, לְנַסּוֹת וּלְהַגִּיעַ לְעֵמֶק הַשָּׁוֶוה.

עָבְרוּ כַּמָּה שָׁבוּעוֹת וּמָצָאתִי אֶת עַצְמִי מוּל וַעֲדַת הַמִּשְׁמַעַת שֶׁל הַשּׁוֹמְעוֹת. הַכּוֹהֲנוֹת יָשְׁבוּ עַל כָּרִיּוֹת בְּמַעְגָּל סְבִיבִי, אוֹחֲזוֹת יָדַיִים לְשַׁפֵּר אֶת הַתִּקְשׁוֹרֶת בֵּינֵיהֶן, מַשְׁאִירוֹת אוֹתִי מַשְׁקִיפָה חִיצוֹנִית בִּלְבַד. הָיוּ שָׁם כְּעֶשְׂרִים נָשִׁים, בְּנוֹת שְׁלוֹשִׁים עַד שְׂבֵעִים, בְּתִסְרוֹקוֹת שֶׁנָּעוּ בֵּין קָצוּץ לְצַמּוֹת אֲרוּכּוֹת, וּגְלִימוֹת צִבְעוֹנִיּוֹת שֶׁהִזְכִּירוּ לִי פַּרְפָּרִים. לְרוּבָּן הָיוּ עֲגִילִים גְּדוֹלִים, וְחָשַׁבְתִּי שֶׁנְּהָרָה הָיְיתָה צוֹחֶקֶת וְאוֹמֶרֶת שֶׁלִּפְעָמִים סְטֵרֵיאוֹטִיפִּים נְכוֹנִים.

"לְאוֹרֶךְ שָׁנִים אֲנַחְנוּ מְוַותְּרוֹת לְסִיגְד שׁוּב וָשׁוּב. כְּבָר כְּשֶׁאִישַּׁרְנוּ לָהּ לְהַפְסִיק לִהְיוֹת פֶּרַח כְּהוּנָּה וְלַהֲפוֹךְ מָתֵמָטִיקָאִית חָשַׁבְתִּי שֶׁזֶּה מוּגְזָם. יְלָדִים צְרִיכִים שֶׁיַּצִּיבוּ לָהֶם גְּבוּלוֹת. רִיקוּסִי זֶה טַאבּוּ". זוֹ הָיְיתָה מִירָה, סְגָנִית הַכּוֹהֶנֶת הָרָאשִׁית, וְהִיא דִּיבְּרָה יְשִׁירוֹת אֶל אִמָּא שֶׁלִּי. כְּבָר שָׁנִים שְׁמִירָה מְנַסֶּה לַחְתּוֹר תַּחְתֶּיהָ, וַאֲנִי מַנִּיחָה שֶׁחוֹסֶר הַמִּשְׁמַעַת שֶׁלִּי סִייֵּעַ לָהּ בְּזֶה לֹא מְעַט. הִסְתַּכַּלְתִּי עַל קַעֲקוּעַ הַנָּמֵר עַל לֶחְיָהּ הַבְּהִירָה שֶׁל מִירָה, הוּא רָטַט כְּשֶׁדִּיבְּרָה, כְּמוּכָן לְזַנֵּק לְטֶרֶף.

"אֲנִי נוֹטָה לְהַסְכִּים. זֶה מִקְרֶה שֶׁל לִהְיוֹת אוֹ לַחְדּוֹל". הַדּוֹבֶרֶת, שָׁרוֹן, הָיְיתָה חַבְרַת יַלְדוּת שֶׁלִּי. אֲבָל עַכְשָׁיו, בְּתִלְבּוֹשֶׁת הַכּוֹהֲנוֹת הַמָּסוֹרְתִּית, בְּקַעֲקוּעַ הָאַיָּילָה הַמְּנַתֶּרֶת עַל לְחַיָּה, הִיא נִרְאֲתָה זָרָה.

"סִיגְד תִּצְטָרֵךְ לִבְחוֹר בֵּין הָאֱמוּנָה לְבֵין הָרִיקּוּסִי שֶׁלָּהּ", הוֹסִיפָה טַלְיָה, אַחַת הַכּוֹהֲנוֹת הַוָּותִיקוֹת, שֵׂיעָרָהּ הַלָּבָן הָאָרוֹךְ כִּמְעַט הִסְתִּיר אֶת מְשִׁיכַת הַכְּתֵפַיִים. "אֵין דֶּרֶךְ אַחֶרֶת". רָאִיתִי אַתְּ אִמָּא שֶׁלִּי מִתְכַּוֶּוצֶת עַל הַכָּרִית שֶׁלָּהּ, וְאֶת כָּל הַכּוֹהֲנוֹת הָאֲחֵרוֹת מְהַנְהֲנוֹת.

לֹא הָיְיתָה לְאִמָּא בְּרֵירָה. אוּלַי הִיא גַּם קִיוְּותָה שֶׁגְּזַר הַדִּין הַמִּשְׁמַעְתִּי יִגְרוֹם לִי לְוַותֵּר עַל נְהָרָה, אֲבָל בְּעִיקָּר לֹא הָיְיתָה לָהּ בְּרֵירָה, הַחְלָטַת הַמַּעְגָּל הָיְיתָה בְּרוּרָה, וְהָיְיתָה נֶגְדִּי.

"אֲנַחְנוּ מוּנָעִים מֵאֱמוּנָה, זֶה הַיְּסוֹד וְהַשֶּׁלֶד שֶׁלָּנוּ", סִיכְּמָה אִמָּא. "בִּלְעָדֶיהָ אֵין לָנוּ חַיִּים". הִתְחַלְתִּי לְנַעְנֵעַ בְּרֹאשִׁי.

"סִיגְד. יֵשׁ לְךָ שְׁלוֹשָׁה שָׁבוּעוֹת לְהִתְלַבֵּט. בְּסוֹפָם תְּחוּיְּבִי לְהַכְרִיעַ בֵּין שְׁתֵּי דְּרָכִים. אִם תִּבְחֲרִי בַּדֶּרֶךְ שֶׁלָּנוּ, תִּצְטָרְכִי לְוַותֵּר עַל זוּגָתֵךְ. אִם תִּבְחֲרִי בָּהּ, תִּצְטָרְכִי לְוַותֵּר עַל הָאֱמוּנָה, וְלַעֲבוֹר נִיתּוּחַ הַשְׁתָּלַת אַרְכּוּבָּה".

רָצִיתִי לַעֲנוֹת מִיָּד, אֲבָל אִמָּא עָצְרָה אוֹתִי. "לֹא. אַל תַּעֲנִי עַכְשָׁיו. יֵשׁ לְךָ שְׁלוֹשָׁה שָׁבוּעוֹת. הַוַּועֲדָה תִּתְפַּזֵּר עַכְשָׁיו, וְתִתְכַּנֵּס בְּעוֹד שְׁלוֹשָׁה שָׁבוּעוֹת".

כְּשֶׁדִּיבַּרְתִּי עִם נְהָרָה בִּשְׁלוֹשֶׁת הַשָּׁבוּעוֹת הַלָּלוּ, הִיא בְּעִיקָּר הִקְשִׁיבָה וְשָׁאֲלָה אוֹתִי מָה הַמַּשְׁמָעוּת שֶׁל כָּל זֶה. נִיסִּיתִי לְהַסְבִּיר אֶת הַהֶיבֵּטִים הַהִיסְטוֹרִיִּים, אֶת הִיוָּוצְרוּת הַקָּאסְטָה הָעֶלְיוֹנָה שֶׁל הַכּוֹהֲנוֹת, נָשִׁים שֶׁיְּכוֹלוֹת לִשְׁמוֹעַ כְּתוֹצָאָה מִמַּחֲלָה תּוֹרַשְׁתִּית שֶׁנִּקְרֵאת אוֹטוֹסְקְלֶרוֹזִיס, שֶׁגּוֹרֶמֶת לְהִסְתַּיְּידוּת שֶׁל עֶצֶם הָאַרְכּוּבָּה וּלְאוֹבְדַן שְׁמִיעָה בְּגִיל צָעִיר. הַמַּחֲלָה תּוֹקֶפֶת גַּם גְּבָרִים, אֲבָל רַק אֵצֶל נָשִׁים הִיא מְאַפְשֶׁרֶת שְׁמִיעָה, הֲבָנָה שֶׁל הַמַּהוּת הַפְּנִימִית, הָאֱמֶת שֶׁבְּקַנְקַן. שֶׁשּׁוֹמַעַת עֲשׂוּיָה לַהֲפוֹךְ לְכוֹהֶנֶת, אַחֲרֵי מַסְלוּל הַכְשָׁרָה מְפָרֵךְ. הַשְּׁמִיעָה הִיא רַק פּוֹטֶנְצְיָאל, לֹא הַבְטָחָה.

הַכּוֹהֲנוֹת שֶׁלָּמְדוּ לְהִשְׁתַּמֵּשׁ בַּשְּׁמִיעָה מְשַׁמְּשׁוֹת שׁוֹפָר, דֶּרֶךְ בִּלְתִּי אֶמְצָעִית לְהָבִין וְלִשְׁמוֹעַ אֶת אֱלוֹהִים, אֶת הַגּוֹרָל, אֶת הַמַּזָּל, רוּחַ הָאָדָם, אֵיךְ שֶׁלֹּא תִּבְחֲרִי לִקְרוֹא לַתְּכוּנָה הַחֲמַקְמַקָּה הַזּוֹ. בְּשֶׁל כָּךְ הֵן נִבְחָרוֹת לְהוֹבִיל טְקָסִים דָּתִיִּים וְחֶבְרָתִיִּים, בְּשֶׁל כָּךְ הֵן זוֹכוֹת לְמַעֲמָד הַחֶבְרָתִי הַגָּבוֹהַּ שֶׁלָּהֶן. וְהַקָּאסְטוֹת הָאֲחֵרוֹת הִתְקַבְּעוּ סְבִיב הַכּוֹהֲנוֹת, בְּהֶתְאֵם לָרָצוֹן וְלַיְּכוֹלֶת שֶׁל הַכּוֹהֲנוֹת לִיזוֹם אוֹ לְקַבֵּל מַגָּע מֵאֲנָשִׁים סְבִיבָן. בְּאוֹפֶן מַעֲשִׂי הַקָּאסְטוֹת מְשַׁקְּפוֹת אֶת הַדֵּירוּג שֶׁל מֶרְחַק הַתִּקְשׁוֹרֶת וְהַמַּגָּע מִן הַשּׁוֹמְעוֹת. וַאֲנָשִׁים שֶׁמַּגָּע בְּעוֹרָם אָסוּר כֵּיוֹוֹן שֶׁהוּא עָלוּל לְהַדְבִּיק אֶת הַשּׁוֹמְעוֹת בַּמַּחֲלָה, מָצְאוּ אֶת עַצְמָם בְּמַצָּב שֶׁל רִיקּוּסִי, אֲסוּרִים בְּמַגָּע, הַקָּאסְטָה הַנְּמוּכָה בְּיוֹתֵר.

"לֹא אַתְּ", אָמַרְתִּי וְלִיטַּפְתִּי אֶת זְרוֹעָהּ. "הַמַּחֲלָה שֶׁלְּךָ לֹא מְדַבֶּקֶת. הִיא אוּלַי נִרְאֵית מַרְתִּיעָה, אֲבָל רַק לְמֵי שֶׁמִּתְבּוֹנֵן בְּאוֹפֶן שִׁטְחִי. שׁוֹמְעוֹת אֲמוּרוֹת לָדַעַת טוֹב יוֹתֵר. אַתְּ לֹא טַאבּוּ. הֵן מְדַבְּרוֹת כָּכָה מִטִּיפְּשׁוּת וְחוֹסֶר הֲבָנָה שֶׁל הַמַּצָּב".

נְהָרָה שָׁאֲלָה שׁוּב לְגַבֵּי מַהוּת הַשְּׁמִיעָה, וְהִסְבַּרְתִּי שֶׁהִשְׁמִיעָה הִיא לֹא קְרִיאַת מַחְשָׁבוֹת, אֶלָּא יוֹתֵר הֲבָנָה הוֹלִיסְטִית שֶׁל מַצָּב רִגְשִׁי, מֵעֵין קְלִיטַת רְגָשׁוֹת.

"אֲנִי לֹא יוֹדַעַת לְהַסְבִּיר שְׁמִיעָה. אַתְּ מְבַקֶּשֶׁת מִמֶּנִּי לְתָאֵר תְּכוּנָה שֶׁיֵּשׁ בִּי כַּנִּרְאֶה, וְשֶׁבְּךָ אֵין. כְּאִילּוּ הָיִית עִיוֶּורֶת וּמְבַקֶּשֶׁת מִמֶּנִּי לְתָאֵר לְךָ צְבָעִים". זֶה אוּלַי לֹא הָיָה הַדָּבָר הָרָגִישׁ בְּיוֹתֵר לְהַגִּיד לְאִישָּׁה חֵירֶשֶׁת, אֲבָל כְּבָר הָיִיתִי עֲיֵיפָה.

"אֲנִי גַּם לֹא מְבִינָה אֶת הַקֶּטַע שֶׁלָּהֶן עִם הָאֱמוּנָה. אֲנִי לֹא מַאֲמִינָה בֶּאֱלוֹהִים. עַד גִּיל שְׁמוֹנֶה הֶאֱמַנְתִּי פָּחוֹת אוֹ יוֹתֵר, אֲבָל אֱלוֹהִים זֶה עִנְיָין שֶׁל בְּחִירָה, וַאֲנִי בָּחַרְתִּי אַחֶרֶת. זֹאת גַּם הַסִּיבָּה שֶׁאֲנִי עוֹסֶקֶת בְּמָתֵמָטִיקָה וְלֹא מְנַהֶלֶת טְקָסִים. לָמָּה הֵן קוֹשְׁרוֹת בֵּין אֱמוּנָה לְבֵין הַשְּׁמִיעָה, שֶׁהִיא בְּסַךְ הַכֹּל טָעוּת גֵּנֵטִית שֶׁנּוֹתֶנֶת יִתְרוֹן קַל לְמִי שֶׁלּוֹקֶה בָּהּ. וְכָל הַקֶּטַע שֶׁל הַקָּאסְטוֹת, מִיּוּן לְפִי סוּגֵי עוֹר, לְמֵי מוּתָּר שֶׁכּוֹהֶנֶת תִּיגַּע בּוֹ וְתֵדַע אוֹתוֹ וְתָבִין אוֹתוֹ עַד עוֹמְקוֹ, וּלְמִי אָסוּר. כָּל הַקֶּטַע הַזֶּה מְיוּשָּׁן וּמְיוּתָּר. אֲנִי לֹא מְבִינָה בִּשְׁבִיל מָה זֶה טוֹב.

"וּבִכְלָל. עַל הַזַּיִן שֶׁלִּי. אֲנִי מָתֵמָטִיקָאִית סְבִירָה, וְהָיִיתִי מְחוּרְבֶּנֶת כְּפֶרַח כְּהוּנָּה. וְאִם הַשּׁוֹמְעוֹת אִישְּׁרוּ אֶת הַבְּחִירָה שֶׁלִּי בְּמָתֵמָטִיקָה, אָז שֶׁיְּקַבְּלוּ גַּם אֶת הַבְּחִירָה שֶׁלִּי בְּךָ".

"אֲנִי חוֹשֶׁבֶת שֶׁאַתְּ לֹא יוֹדַעַת עַל מָה אַתְּ מְדַבֶּרֶת", אָמְרָה נְהָרָה. מִצְחָה הִתְקַמֵּט "אַתְּ עִיוֶּורֶת לִפְרִיבִילֶגְיוֹת, כִּי יֵשׁ לָךְ אוֹתָן. אִם יִיקְּחוּ אוֹתָן מִמֵּךְ אֶת תִּיפְּלִי לִתְהוֹם. אַתְּ תְּמִימָה כְּמוֹ יַלְדָּה, רַק כִּי גָּדַלְתְּ עִם כַּפִּית שֶׁל כֶּסֶף בַּפֶּה". זֶה נִמְשַׁךְ וְנִמְשַׁךְ. הַנִּיסְיוֹנוֹת שֶׁלָּהּ לְהָבִין, הַנִּיסְיוֹנוֹת שֶׁלִּי לְהַסְבִּיר. בְּסוֹף נְהָרָה קִיבְּלָה אֶת הַבְּחִירָה שֶׁלִּי בָּהּ, שֶׁהָיְיתָה אֲמוּרָה לִהְיוֹת מוּבֶנֶת מֵאֵלֶיהָ.

בְּתוֹם שְׁלוֹשֶׁת הַשָּׁבוּעוֹת, שׁוּב מוּל וַעֲדַת הַמִּשְׁמַעַת, כְּשֶׁהוֹדַעְתִּי לָהֶן שֶׁבָּחַרְתִּי בִּנְהָרָהּ, רָאִיתִי אֶת הַפָּנִים שֶׁל אִמָּא מַחֲוִוירוֹת. הִיא שָׁבְרָה אֶת הַמַּעְגָּל וְהִתְקָרְבָה אֵלִי, וְנָגְעָה בִּי.

"סִיגְד". הִיא אָמְרָה אֶת שְׁמִי, וְכָל גּוּפָהּ נָע כְּבִתְפִילָּה. "כָּךְ קָרָאתִי לְךָ כְּשֶׁנּוֹלַדְתָּ, לִפְנֵי עֶשְׂרִים וּשְׁמוֹנֶה שָׁנִים, לְסַמֵּן אֶת הַכִּיסּוּפִים, הַכְּמִיהָה אֶל צִיּוֹן הַשְּׁלֵמָה, צִיּוֹן שֶׁבַּלֵּב". יָדָהּ נָגְעָה בְּבֵית הֶחָזֶה שֶׁלִּי, וְנִשְׁאֲרָה שָׁם, חַמָּה "אַתְּ, יוֹתֵר מִכּוּלָּן, צְרִיכָה לְהָבִין מָה מְסַמֶּלֶת הָאֱמוּנָה, הַשְּׁאִיפָה לְהַגִּיעַ, הַתְּשׁוּקָה לְהִתְעַלּוֹת". הַמִּילִּים שֶׁלָּהּ מוּלִי, יָדָהּ עַל חָזִי, שֶׁכְּמוֹ נִיקְּזָה אֵלֶיהָ אֶת כָּל הַחוֹם הַמִּשְׁתּוֹקֵק וְהַכָּמֵהַּ, כִּמְעַט שִׁינּוּ אֶת הֶחְלַטְתִּי.

חָשַׁקְתִּי אֶת שְׂפָתִי וְנַדְתִּי בְּרֹאשִׁי. אֲנִי בְּטוּחָה שֶׁבְּנוֹגְעָהּ בִּי הִיא יָכְלָה לָחוּשׁ אֶת רִבְדֵּי הַהִתְלַבְּטוּת, אֶת שַׁבְרִירִיּוּתָהּ שֶׁל הַהַחְלָטָה. אֲבָל הִיא לֹא יָכְלָה לְהִתְעַלֵּם מֵהַתְּשׁוּבָה שֶׁנָּתַתִּי, וְהָיְיתָה מוּכְרָחָה לְקַבֵּל אֶת בְּחִירָתִי.