יְלוּד גֶּבֶר וְאִישָּׁה / רִיצַ'רְד מָתִיסוֹן
פּוּרְסַם בְּיוֹם יוֹם שַׁבָּת, 01 בְּאוֹגוּסְט 2020, בְּשָׁעָה 9:25
שַׁיָּיךְ לִמְדוֹר בִּיקּוֹרוֹת סְפָרוֹת, מִבְחַר הַסִּיפּוֹרֶת הַבִּדְיוֹנִית

מֵאֵת יוּבָל כְּפִיר
הַבִּיקּוֹרֶת הִיא חֵלֶק מִסִּדְרָה שְׁבוּעִית שֶׁל בִּיקּוֹרוֹת עַל סִיפּוּרֵי הָאוֹסֶף הַקְּלָאסִי "מִבְחַר הַסִּיפּוֹרֶת הַבִּדְיוֹנִית", בַּעֲרִיכַת רוֹבֵּרְט סִילְבֶּרְבֵּרְג.

בְּרוּכִים הַבָּאִים לַסִּיפּוּר הַקְּצַרְצַר הַזֶּה. כֵּן, זֶה הַבַּיִת. בַּיִת אָמֵרִיקָאִי טִיפּוּסִי בַּפַּרְבָּרִים. אִמָּא יָפָה, אַבָּא נִרְאֶה לֹא רַע, יַלְדָּה קְטַנָּה חֲמוּדָה עִם חֲתַלְתּוּל... כַּנְּסוּ, כַּנְּסוּ. לֹא תַּאֲמִינוּ מָה יֵשׁ בַּמַּרְתֵּף!

רִיצַ'רְד מָתִיסוֹן הָיָה יוֹתֵר סוֹפֵר אֵימָה מְאַשֵּׁר יוֹצֵר מַדָּע בִּדְיוֹנִי, אִם כִּי עָסַק בִּשְׁנֵיהֶם. לְפִרְסוּם רַב בִּמְיוּחָד זָכוּ סְפָרָיו "אֲנִי הָאַגָּדָה", שֶׁעוֹבֵד לַקּוֹלְנוֹעַ כַּמָּה פְּעָמִים, וְ"הָאִישׁ הַמִּתְכַּוֵּוץ". זוֹכְרִים אוּלַי אֶת הַפֶּרֶק "סִיּוּט בְּגוֹבַהּ 20 אֶלֶף רֶגֶל" מֵהַסִּדְרָה "אֵזוֹר הַדִּמְדּוּמִים"? וִילְיָאם שָׁטְנֶר מְרוּט הָעֲצַבִּים רוֹאֶה גְּרַמְלִין מְחַבֵּל בִּכְנַף מְטוֹס הַנּוֹסְעִים שֶׁלּוֹ? וּבְכֵן, גַּם זֶה שֶׁל מָתִיסוֹן. מֶלֶךְ סִפְרוּת הָאֵימָה סְטִיבֶן קִינְג סִיפֵּר לֹא פַּעַם שֶׁמָּתִיסוֹן הוּא הַסּוֹפֵר שֶׁהִשְׁפִּיעַ עַל כְּתִיבָתוֹ יוֹתֵר מִכֹּל.

"יְלוּד גֶּבֶר וְאִישָּׁה" מֵ-1950 הוּא סִיפּוּרוֹ הָרִאשׁוֹן שֶׁפּוּרְסַם – וְגַם הַסִּיפּוּר הֲכִי קָצָר בַּאֲסוּפַת "מִבְחַר הַסִּיפּוֹרֶת הַבִּדְיוֹנִית". כָּל-כּוּלּוֹ שְׁלוֹשָׁה עַמּוּדִים. אֲבָל הוּא מוֹתִיר רוֹשֶׁם בַּל-יִימָּחֶה, יוֹתֵר מִסִּיפּוּרִים רַבִּים אֲחֵרִים. זֶהוּ סִיפּוּר מְטַלְטֵל וּמַחֲרִיד.

יֶלֶד זָר וּמוּזָר
כְּבָר מֵהַמִּילָּה הָרִאשׁוֹנָה, הַסִּיפּוּר מְתוּבָּל בְּזָרוּת מְשׁוּנָּה: "x". לֹא תַּאֲרִיךְ, שֵׁם אוֹ מָקוֹם. רַק רִישּׁוּם פְּרִימִיטִיבִי בְּיוֹמָן שֶׁל יֶלֶד. יֶלֶד אוּמְלָל. יֶלֶד דָּחוּי, כָּבוּל בְּשַׁרְשֶׁרֶת, שֶׁאָבִיו נִרְתַּע מִמֶּנּוּ בְּגוֹעַל; עוֹלַם הַדִּימּוּיִים שֶׁלּוֹ הוּא שֶׁל קוֹר, רְטִיבוּת וְקִיא.

אַל תְּצַפּוּ לְיוֹתֵר מִדַּי עֲלִילָה בַּסִּיפּוּר. מָתִיסוֹן מְצַיֵּיר תְּמוּנָה. הַתְּמוּנָה פְּשׁוּטָה, הַתַּבְנִית אוּלַי מוּכֶּרֶת: יֶלֶד מִסְכֵּן, מְנוּתָּק מֵהָעוֹלָם, מְתָאֵר אֶת הָעוֹלָם הַחִיצוֹן בְּאוֹצַר דִּימּוּיִים מוּגְבָּל וּבְשָׂפָה מְשׁוּבֶּשֶׁת. גַּם שֵׁמוֹת לֹא תְּקַבְּלוּ – לַיֶּלֶד אֵין שֵׁם, לְאִמָּא וְאַבָּא גַּם, וְכָךְ גַּם לְ"אִמָּא הַקְּטַנָּה", אֲחוֹתוֹ. לַזְּמַן וְלַמָּקוֹם אֵין חֲשִׁיבוּת.

בְּעַל כּוֹרְחֵנוּ אֲנַחְנוּ מִזְדַּהִים עִם הַיֶּלֶד וְעִם מְצוּקָתוֹ. אֲבָל כְּכָל שֶׁהָאוּמְלָלוּת וְהַדְּחִיָּיה מִתְגַּבְּרִים, הוֹלְכִים וּמִשְׁתַּלְּטִים גַּם הַזָּרוּת וַאֲפִילּוּ הַתִּיעוּב: הַיֶּלֶד אוֹכֶל ג'וּקִים?! טוֹב, הוּא מַמָּשׁ מוּרְעָב. אֲבָל אָז הוּא עוֹקֵר אֶת הַשַּׁרְשֶׁרֶת שֶׁלּוֹ מֵהַקִּיר, בְּדֶרֶךְ אַגַּב. וּכְשֶׁהַיֶּלֶד עוֹלֶה בַּמַּדְרֵגוֹת לֹא נִשְׁמָעוֹת טְפִיחוֹת אוֹ רְקִיעוֹת. הוּא עוֹלֶה בְּ"פְלוֹפּ־פְלוֹפּ", וְרַגְלָיו דְּבִיקוֹת וַחֲלַקְלָקוֹת. וּמַהוּ הַטִּפְטוּף הַיָּרוֹק הַזֶּה? דָּם? דְּמָעוֹת? מוּגְלָה?

מַשֶּׁהוּ מוּזָר בַּיֶּלֶד הָאוּמְלָל הַזֶּה.

הַיֶּלֶד מְנַסֶּה לְהִצְטָרֵף לַחֲגִיגָה מִשְׁפַּחְתִּית. הוּא נִכְסָף לְקוֹלוֹת הַצְּחוֹק הָאֱנוֹשִׁיִּים שֶׁהוּא שׁוֹמֵעַ, לְמַגָּע אֱנוֹשִׁי. אֲבָל כְּשֶׁהוֹרָיו נִתְקָלִים בּוֹ הֵם נִבְהָלִים – וְאִמּוֹ לֹא יְכוֹלָה לְהִתְמוֹדֵד אִיתּוֹ בְּלִי עֶזְרַת הָאַבָּא, שֶׁקּוֹשֵׁר אֶת יָדָיו וְרַגְלָיו. אֵין סָפֵק, הַהוֹרִים הָאֵלֶּה מִפְלַצְתִּיִּים, אֲבָל הַיֶּלֶד הָאוּמְלָל... הוּא מַפְחִיד.

לְבַסּוֹף, כְּשֶׁהֶחָתוּל שֶׁל אֲחוֹתוֹ הַקְּטַנָּה נוֹשֵׁךְ אוֹתוֹ "יוֹתֵר חָזָק מִמָּה שֶׁעַכְבָּר נוֹשֵׁךְ" ע'] 422 – עוֹד תִּזְכּוֹרֶת לָאוּמְלָלוּת שֶׁל הַיֶּלֶד, שֶׁרָגִיל לִנְשִׁיכוֹת עַכְבָּרִים, הַיֶּלֶד פָּשׁוּט מוֹעֵךְ אוֹתוֹ לְ"גּוּשׁ אֶחָד שֶׁטִּיפְטֵף אָדוֹם". לִי זֶה הִזְכִּיר אֶת לֵנִי סְמוֹל מִ"עַל עַכְבָּרִים וַאֲנָשִׁים" שֶׁל גּ'וֹן סְטַיְינְבֶּק, הַמּוֹעֵךְ כְּלַבְלַב לְמָוֶות בְּיָדָיו. אֲבָל לֵנִי הָיָה עֲנָק מְבוּגָּר טוֹב לֵב וּרְפֵה שֵׂכֶל, וְאִילּוּ הַיֶּלֶד כָּאן רַק מַתְחִיל לְגַלּוֹת אֶת כּוֹחוֹ.

הַקֶּטַע הָאַחֲרוֹן הוּא שׁוּב "x", אֲבָל "זֶה זְמַן אַחֵר" ע' 422. זְמַן אַחֵר, כִּי הַתְּמוּנָה הִשְׁתַּנְּתָה. מָתִיסוֹן מַדְלִיק אֶת הָאוֹר בַּמַּרְתֵּף וַאֲנַחְנוּ מְגַלִּים עַד כַּמָּה הַיֶּלֶד הַזֶּה מַפְחִיד. אִם בִּתְחִילַּת הַסִּיפּוּר הִשְׁתַּכְנַעְנוּ שֶׁהַהוֹרִים נוֹהֲגִים כְּמִפְלָצוֹת, מִתְבָּרֵר לָנוּ כָּעֵת שֶׁהַיֶּלֶד הַזֶּה הוּא "מִפְלֶצֶת" בַּמּוּבָן הֲכִי מִילּוּלִי שֶׁל הַמּוּשָּׂג: הוּא יְצוּר מְעוּוָּת, מוּטַצְיָה. לְפִי הַתֵּיאוּרִים הַמְּקוּטָּעִים שֶׁל מָתִיסוֹן נִרְאֶה שֶׁהוּא דּוֹמֶה יוֹתֵר לְעַכָּבִישׁ עֲנָק מְאַשֵּׁר לַיֶּלֶד יְלוּד גֶּבֶר וְאִישָּׁה. יֵשׁ לוֹ כּוֹחַ עַל-אֱנוֹשִׁי, וּשְׁמוֹנֶה שָׁנִים שֶׁל הִתְאַכְזְרוּת לִימְּדוּ אוֹתוֹ שֶׁאֵין דֶּרֶךְ אַחֶרֶת לִנְהוֹג זוּלַת אִיּוּמִים וְאַלִּימוּת. עַכְשָׁיו הוּא "יַעֲשֶׂה לָהֶם מָה שֶׁעָשִׂיתִי פַּעַם".

"אַתֶּם רוֹאִים?" אֲנִי מְדַמְיֵין אֶת הוֹרָיו קוֹרְאִים בִּמְצוּקָה. "אַתֶּם רוֹאִים עִם מָה הָיִינוּ צְרִיכִים לְהִתְמוֹדֵד? אֵיךְ אַתֶּם הֲיִיתֶם מִתְמוֹדְדִים עִם דָּבָר? כָּזֶה! אֵיךְ הֵעַזְתֶּם לִשְׁפּוֹט אוֹתָנוּ"

לֹא שֶׁאֲנַחְנוּ בֶּאֱמֶת רוֹאִים עִם מָה הֵם צְרִיכִים לְהִתְמוֹדֵד. מָתִיסוֹן חֶסְכוֹנִי לְהַפְלִיא בִּמְשִׁיחוֹת הַמִּכְחוֹל שֶׁלּוֹ, וְזֶה חֵלֶק מִגְּדוּלָּתוֹ שֶׁל הַסִּיפּוּר הַקְּצַרְצַר הַזֶּה. אֲפִילּוּ הַטִּפְטוּף הַיָּרוֹק הַחוֹזֵר וְנִשְׁנֶה אֵינוֹ מוּסְבָּר. כָּל אַחַת מֵאִיתָּנוּ עֲשׂוּיָה לְתָאֵר לְעַצְמָהּ אֶת הַיֶּלֶד בְּאוֹפֶן אַחֵר, בְּהֶתְאֵם לַסִּיּוּטִים הַפְּרָטִיִּים שֶׁלָּהּ.

וַעֲבוּר הַהוֹרִים, הַסִּיּוּט רַק מַתְחִיל. זֶה זְמַן אַחֵר.

אֲנַחְנוּ, הַקּוֹרְאִים, נוֹתָרִים עִם הָרְגָשׁוֹת הַסּוֹתְרִים שֶׁל רַחֲמִים וּזְוָועָה: עִם הַדָּבָר הַזֶּה אֲנַחְנוּ הִזְדַּהִינוּ? לוֹ אֲנַחְנוּ הִקְשַׁבְנוּ? וּבְכֵן, כֵּן. זִכְרוּ, זֶהוּ אָכֵן יְלוּד גֶּבֶר וְאִישָּׁה. מַמָּשׁ כְּמוֹ כּוּלָּנוּ.

יְלָדִים מִפְלָצוֹת
בְּהֶמְשֵׁךְ הָאֲסוּפָּה נִפְגּוֹשׁ בְּעוֹד יֶלֶד מִפְלֶצֶת, אַנְתוֹנִי מִ"הַחַיִּים כָּל כָּךְ טוֹבִים". זֶהוּ סִיפּוּר מַפְחִיד לֹא פָּחוֹת, אֲבָל בּוֹ לֹא נִתְבַּקֵּשׁ לְהִזְדַּהוֹת עִם הַמִּפְלֶצֶת, אֶלָּא "רַק" לְפַחֵד מִפָּנֶיהָ. גַּם בַּסִּיפּוּר "פָרֶנְהַיְיט חָבִיב" הַמְּסַפֵּר הוּא הַמִּפְלֶצֶת, אֲבָל אֵינֶנּוּ חָשִׁים הִזְדַּהוּת עִימּוֹ מִשּׁוּם שֶׁהַמִּפְלַצְתִּיּוֹת שֶׁלּוֹ נֶחְשֶׂפֶת בְּשָׁלָב מוּקְדָּם. הַיֶּלֶד חֲסַר הַשֵּׁם שֶׁל מָתִיסוֹן נֶחְקַק אֶצְלִי הַרְבֵּה יוֹתֵר מִשְּׁנֵיהֶם, דַּוְוקָא בִּגְלַל הַתַּמְצִיתִיּוֹת, בִּגְלַל הָאוּמְלָלוּת, מִפְּנֵי שֶׁאָהַבְתִּי אוֹתוֹ וְרִיחַמְתִּי עָלָיו לִפְנֵי שֶׁיָּדַעְתִּי מָה הוּא. חֲבָל שֶׁהַהוֹרִים שֶׁלּוֹ לֹא הִצְלִיחוּ בְּכָךְ. אוּלַי עִם זֶה אֲנַחְנוּ נִשְׁאָרִים יוֹתֵר מִכָּל בְּסוֹף הַסִּיפּוּר: אוּלַי הָיָה יָכוֹל לִהְיוֹת אַחֶרֶת.

לְפִי הַתְּקוּפָה שֶׁבָּהּ נִכְתַּב הַסִּיפּוּר, אֲנִי מְנַחֵשׁ שֶׁהַמָּקוֹר לַסִּיּוּט הַזֶּה, שֶׁל יֶלֶד מִפְלֶצֶת שֶׁנּוֹלַד לְהוֹרִים רְגִילִים, הוּא הַסִּיּוּט הָאָמֵרִיקָאִי שֶׁל פַּחַד מִמּוּטַצְיוֹת בָּעִידָּן הַגַּרְעִינִי, כְּמוֹ בַּסִּיפּוּר "רַק אִמָּא". מָתִיסוֹן עַצְמוֹ אָמַר בְּרֵיאָיוֹן שֶׁהוּא אֵינוֹ זוֹכֵר מֵאַיִן הִגִּיעַ הָרַעְיוֹן, וְשֶׁהוּא רַק רָצָה לִכְתּוֹב סִיפּוּר עַל מָה שֶׁקּוֹרֶה לַזּוּג הוֹרִים מְמוּצָּע כְּשֶׁנּוֹלַד לָהֶם יֶלֶד מִפְלַצְתִּי.

"לֹא הָיִיתִי כּוֹתֵב אוֹתוֹ כַּיּוֹם", אָמַר, "פָּשׁוּט מִשּׁוּם שֶׁלֹּא הָיִיתִי מְסוּגָּל לְהַאֲמִין בְּכָךְ בְּיוֹדְעִי אֶת מָה שֶׁאֲנִי יוֹדֵעַ כָּעֵת, לְאַחַר שֶׁהָיִיתִי לְהוֹרֶה וְגִידַּלְתִּי אַרְבָּעָה יְלָדִים. פָּשׁוּט לֹא הָיִיתִי מְסוּגָּל לְקַבֵּל אֶת הַלּוֹגִיסְטִיקָה שֶׁלּוֹ. וְזֶה הָיָה מְצַעֵר, מִשּׁוּם שֶׁבַּסִּיפּוּר זֶה מִסְתַּדֵּר טוֹב, וְהוּא הָפַךְ אֵיכְשֶׁהוּ לִקְלָאסִיקָה בְּתִחוּמוֹ".

אֵינֶנִּי בָּטוּחַ אִם לְכָךְ הִתְכַּוֵּון מָתִיסוֹן, אֲבָל אִם הֵבַנְתִּי אוֹתוֹ נָכוֹן אָז מְעַנְיֵין לִרְאוֹת אֵיךְ דַּוְוקָא סוֹפֵר אֵימָה לֹא מְסוּגָּל לְהַאֲמִין שֶׁזְּוָועָה אֱנוֹשִׁית כְּזֹאת, הִתְנַהֲגוּת כָּזֹאת שֶׁל הוֹרִים כְּלַפֵּי יַלְדָּם, עֲלוּלָה לְהִתְקַיֵּים בַּמְּצִיאוּת. לְצַעֲרִי, רוּבֵּנוּ נֶחְשַׂפְנוּ לְסִיפּוּרֵי הַזְּוָועָה שֶׁל יְלָדִים שֶׁגָּדְלוּ בִּתְנָאִים מְזַעְזְעִים לֹא פָּחוֹת מֵהַיֶּלֶד מִפְלֶצֶת הַזֶּה, וַאֲפִילּוּ בְּלִי הַ"הַצְדָּקָה" שֶׁל הֱיוֹתָם מְעַוְּותִים. מֵהַבְּחִינָה הַזֹּאת הַסִּיפּוּר דַּוְוקָא הֶגְיוֹנִי הַרְבֵּה יוֹתֵר מִדַּי, וְלֹא הִתְקַשֵּׁיתִי בִּמְיוּחָד לְהַשְׁעוֹת אֶת הַסָּפֵק.

אִם הִתְכַּוֵּון לְחוֹרִים בְּהִיתָּכְנוּת הָעֲלִילָה, וַדַּאי שֶׁאֶפְשָׁר לִמְצוֹא כָּאֵלֶּה: לְמָשָׁל, אִם הַיֶּלֶד כְּבָר הִשְׁתּוֹלֵל פַּעַם בֶּעָבָר, אֵיךְ יִיתָּכֵן שֶׁהוּא לֹא מַכִּיר אֶת אֲגַפֵּי הַבַּיִת הָאֲחֵרִים שֶׁמִּחוּץ לַמַּרְתֵּף? אוֹ הַאִם מִתְקַבֵּל עַל הַדַּעַת שֶׁלַּאֲחוֹתוֹ הַקְּטַנָּה, בַּת שָׁלוֹשׁ אוֹ אַרְבַּע לְפִי הַתֵּיאוּר, לֹא נוֹדַע מֵעוֹלָם עַל קִיּוּמוֹ? וְעִם זֹאת, הָעֲלִילָה פָּשׁוּט עוֹבֶדֶת. כֵּן, כָּכָה זֶה. כָּךְ בְּנֵי אָדָם עֲלוּלִים לְהָגִיב לַשּׁוֹנֶה וְלַמְּעוּוָּת, לַמַּפְחִיד מֵעֶצֶם הֲוָויָיתוֹ – אֲפִילּוּ אִם הוּא יַלְדָּם שֶׁלָּהֶם. בַּמּוּבָן הַזֶּה, הָאֵימָה הִיא אֲמִיתִּית.