
 פְּרָחִים לְאַחַר קָצִיר
פְּרָחִים לְאַחַר קָצִיר, פְּרָחִים כְּתֹם בָּצִיר
עַל מַעֲרֻמֵּי-שָׂדוֹת, עַל פָּרָשַׁת-דְּרָכִים…!
נִמְשְׁלוּ לַיְּתוֹמִים, סְבִיבָם יָבֵשׁ חָצִיר,
נִדְמוּ לָעֲנִיִּים עוֹמְדִים עַל הַפְּתָחִים.
נִדְמוּ לָעֲנִיִּים מְחַזְּרִים עַל הַפְּתָחִים,
שׁוֹמְעִים אֶת עֶלְבּוֹנָם, שׁוֹמְעִים וְאֵינָם נַעֲנִים;
כּוֹפְפִים אֶת רֹאשָׁם, הוֹי יְתוֹמֵי-פְּרָחִים!
יֶשְׁנָם גִּשְׁמֵי בְּרָכָה, וְהֵמָּה אֵינָם נֶהֱנִים.
יֶשְׁנָם גִּשְׁמֵי בְּרָכָה, וְרוּחוֹת יֵשׁ וּרְוָחָה;
אֶפֶס לֹא לַפְּרָחִים אֲשֶׁר עָבַר זְמַנָּם,
תַּחַת כְּפוֹר יִמַּקּוּ וַעֲגָלָה שָׁחָה, –
נִבְרְאוּ לָעוֹלָם, וְהָעוֹלָם לֹא לְמַעֲנָם.
יאסטרֶבֶנויה 
