הָיְתָה הַפְסָקָה, וְהַיְּלָדִים נִשְׁאֲרוּ בַּפְּרוֹזְדוֹרִים שֶׁל בֵּית הַסֵּפֶר, כִּי יָרַד גֶּשֶׁם.
גוּסְטַב מִילְבַּךְ, אַחַד הַיְּלָדִים מִן הַכִּתוֹת הַגְּבוֹהוֹת, טִיֵל בְּגַאֲוָה מֵאֲחוֹרֵי קְבוּצָה שֶׁל בְּנֵי שְׁמוֹנֶה.
הוּא הָיָה מֵעֵין מְפַקֵחַ עַל הַקְּטַנִים, וְאָהַב מְאֹד אֶת הַתַפְקִיד.
לְפֶתַע אָמַר: "תַגִידוּ, סִפַּרְתִי לָכֶם אֶת זֶה פַּעַם?"
הַקְּטַנִים הִסְתּוֹבְבוּ וְשָׁאֲלוּ: "אֶת מָה, גּוּסְטַב?"
"נוּ, אֶת הַסִּפּוּר עַל הָאַרְיֵה וְסַל הַקְּנִיּוֹת!" הוּא אָמַר.
לְלֹא מִלָּה נוֹסֶפֶת הִקִיפוּ אוֹתוֹ הַקְּטַנִים, וְאֶחָד מָהֵם, הֶחָצוּף מִכֻּלָם, דָּחַק בְּגוּסְטַב: "קָדִימָה, בֶּן-אָדָם, תַּתְחִיל לְסַפֵּר כְּבָר!" 
"נוּ, טוֹב," אָמַר גּוּסְטַב מִילְבַּךְ, "בַּקַיִץ שֶׁעָבָר הָיִיתִי בְּרֶגִיסְוַלְד.
בִּתְחִלַת הַקַּיִץ רָצִינוּ בִּכְלָל לִנְסֹעַ לְאִיטַלְיָה, אֲבָל הִמְלִיצוּ לְאַבָּא שֶׁלִּי בְּחֹם עַל הַכְּפָר רֶגִיסְוַלְד, אָז נָסַעְנוּ לְשָׁם.
אַתֶּם יוֹדְעִים מָה זֶה כְּפָר? זֶה מָקוֹם מִחוּץ לָעִיר שֶׁגָרִים בּוֹ אֲנָשִׁים, וּמִי שֶׁצוֹעֵד צַעַד גָּדוֹל מִדַי מוֹצֵא אֵת עַצְמוֹ מִחוּץ לַכְּפָר, אֲנִי נִשְׁבַּע לָכֶם.
אָז, בְּקִצוּר, אִמָּא שֶׁלִּי נוֹתֶנֶת לִי אֶת סַל הַקְּנִיּוֹת וְאוֹמֶרֶת לִי לְהָבִיא קִילוֹ דַּיְסָה מִפְּרֶנְצְלָאוּ.
פְּרֶנְצְלָאוּ נִמְצֵאת מַמָשׁ מוּל הַכְּפָר, קְצָת בַּאֲלַכְסוֹן.
הָעִקָר, הִיא נוֹתֶנֶת לִי מַטְבֵּעַ שֶׁל עֲשָׂרָה פְּפֶנִיג ו..."
"דַיְסָה עוֹלָה יוֹתֵר," הֵעִיר אַחַד הַמַּאֲזִינִים הַצְּעִירִים.
"לֹא נָכוֹן, דַּיְסָה לֹא.
בִּגְלַל זֶה גַּם שָׁלְחוּ אוֹתִי לִפְּרֶנְצְלָאוּ, כִּי יָדוּעַ שֶׁשָּׁם הכֹּל זוֹל יוֹתֵר.
אוֹפַנַיִם עוֹלִים שָׁם לֹא יוֹתֵר מִשְׁלוֹשָׁה מַרְקִים וְשִׁשִׁים פְּפֶנִיג.
אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ אִם הַמְּחִירִים שָׁם נְמוּכִים כָּל כָּךְ גַּם עַכְשָׁו, אֲבָל הָעִקָר הוּא שֶׁבֵּין רֶגִיסְוַלְד לִפְּרֶנְצְלָאוּ מִשְׂתָרֵעַ יַעַר.
אֲנִי אוֹמֵר יַעַר וּבְעֶצֶם זֶה יַעַר עַד - גּ'וּנְגֶל שָׁלֵם וּבוֹ צוֹמְחִים פֶּרֶא פֶּטֶל, תּוּתִים, פִּטְרִיוֹת רַעַל, נְחָשִׁים, חִפּוּשִׁיוֹת מִסְתוֹבְבוֹת בּוֹ חָפְשִׁיוֹת וְכַמוּבָן מְטַפְּסֵי-בָּר מִשְׂתָרְגִים בּוֹ כָּךְ שֶׁבְּקֹשִׁי אֶפְשָׁר לָזוּז..." 
"וּבְטַח יֵשׁ גַּם עֵצִים בַּיַּעַר הַזֶּה," הֵעִיר אַחַד הַיְּלָדִים.
"אֲנִי אַפְסִיק לְסַפֵּר לָכֶם אֶת הַסִּפּוּר," אִיֵם גּוּסְטַב, וּמִיָּד הִמְשִׁיךְ:
"אֶת הַיַּעַר הַזֶּה הָיִיתִי אָמוּר לַחְצוֹת.
מִכָּל עֵבֶר נִשְׁמְעוּ שָׁם לַחְשוּשִים.
הָעֵץ הָעֲשִׂירִי מִצַד יָמִין יָדַע לְדַבֵּר, וְאָמוּר לִהְיוֹת שָׁם אוֹצָר שָׁלֵם שֶׁל מַטְבְּעוֹת זָהָב מִזְמַנוֹ שֶׁל קוֹלוּמְבּוּס, כֵּן, כֵּן, וְעוֹד סִפּוּרִים מַרְשִׁימִים בְּיוֹתֵר.
בַּהַתְחָלָה הַכֹּל הָיָה בְּסֵדֶר," דִּוֵחַ גּוּסְטַב לַיְּלָדִים, "רַק שֶׁבִּזְמַן שֶׁקָּטַפְתִי פֶּטֶל, סָטִיתִי מְעַט מִן הַשְּׁבִיל הָרָאשִׁי וְשָׁקַעְתִי עַד לְמָתְנַי בַּבִּצָה.
בִּצָה טוֹבְעָנִית.
הִמְשַׁכְתִי לִשְׁקֹעַ וְלִשְׁקֹעַ וַאֲנִי אוֹמֵר לָכֶם שֶׁזֶה הָיָה מַגְעִיל בְּיוֹתֵר.
אֶת סַל הַקְּנִיּוֹת שֶׁל הַמִּשְׁפָּחָה הַחְזָקָתִי גָּבוֹהַ מֵעַל לָרֹאשׁ, כִּי אִם הוּא הָיָה מִתְלַכְלֵךְ, הָיִיתִי נֶאֱלָץ לִסְחֹב אֶת הַדַּיְסָה בַּיָּד, וְאֶת זֶה מַמָשׁ לֹא רָצִיתִי.
הַבֹּץ הָיָה כְּמוֹ קָקָאוֹ סָמִיךְ וַאֲנִי צָרִיךְ לְהַעֲבִיר בּוֹ אֶת הַסַּל עִם הַדַּיְסָה.
בְּקִצוּר הַמַּצָב הָיָה דַּיְסַת קָקָאוֹ.
וְאָז, כְּשֶׁרַק הָרֹאשׁ שֶׁלִּי הֵצִיץ מִן הַקָּקָאוֹ הַזֶּה, הוֹפִיעַ מִן הַשָּׁמַיִם אֲוָז, אֲוָז בָּר.
תָפַסְתִי אוֹתוֹ בָּרַגְלַיִם וְהוּא הִמְרִיא עַד שֶׁחִלֵץ אוֹתִי וְהֶעֱבִיר אוֹתִי לְקָרַחַת יַעַר יְבֵשָׁה..."
"אֶת הַסִּפּוּר הַזֶּה בְּדִיוּק קוֹרֵאת אֲחוֹתִי עַכְשָׁו בְּאֵיזֶה סֵפֶר," הֵעִיר אַחַד הַיְּלָדִים.
"תִסְתֹם!" גָּעַר בּוֹ אַחַד הַחֲבֵרִים שֶׁלוֹ.
"לִקְרֹא זוֹ בִּכְלָל לֹא חָכְמָה," הֵעִיר בְּבוּז גּוּסְטַב מִילְבַּךְ וְהִמְשִׁיךְ בַּסִּפּוּר: "פִּטְפַּטְנוּ קְצָת, הָאַוָז וַאֲנִי, וְאַחַר כָּךְ הוֹדֵיתִי לוֹ וְהוּא הִמְשִׁיךְ בְּדַרְכּוֹ בְּמַשַׁק כְּנָפַיִם.
וּבְעוֹד אֲנִי מְנַסֶּה לְסַדֵר קְצָת אֶת הַחֲלִיפָה שֶׁלִּי, שֶׁנִּרְאֲתָה נוֹרָא וְאָיֹם, אֲנִי שׁוֹמֵעַ מֵאֲחוֹרַי שְׁאָגָה.
מַמָשׁ קָרוֹב אֵלַי.
תַאֲמִינוּ לִי שֶׁזּוֹ הָיְתָה שְׁאָגָה אֲיֻמָה.
וְאָז אֲנִי מֵזִיז אֶת הָעֲנָפִים שֶׁל הַצִּמְחִיָה וְרוֹאֶה לְפָנַי אַרְיֵה.
כֵּן, כֵּן, אַרְיֵה אֲמִתִי שֶׁנִּרְאָה כְּמוֹ שְׁנֵי כַּלְבֵי סַן-בֶּרְנַרְד עֲנָקִיִים אֶחָד עַל הַשֵּׁנִי.
כִּמְעַט וְנִבְהַלְתִי.
וְנוֹסָף עַל הַכֹּל גַּם שָׁכַחְתִי אֶת רוֹבֶה הָאֲוִיר שֶׁלִּי בַּבַּיִת." 
 "זֶה גַּם לֹא הָיָה מַמָשׁ עוֹזֵר לְךָ," הֵעִיר מִישֶׁהוּ.

"בְּכָל אֹפֶן זֶה יוֹתֵר טוֹב מִכְּלוּם," עָנָה גּוּסְטַב.
מָה הָיִיתִי יָכוֹל כְּבָר לַעֲשׂוֹת? הָאַרְיֵה נָעַץ בִּי אֶת הָעֵינַיִם שֶׁלוֹ, סִלְסֵל סִלְסוּל אֶחָד בַּשָּׂפָם וְהֵחֵל לְהִתְקָרֵב אֵלַי בִּצְעָדִים קְפִיצִיִים וּכְשֶׁהוּא מְלַקֵק אֶת שְׂפָתָיו."
דַי, תַּפְסִיק!" בִּקֵשׁ אַחַד הַיְּלָדִים.

"הוּא הִתְקָרֵב אֵלַי עוֹד וְעוֹד," תֵּאֵר גּוּסְטַב, "נִרְאָה עָלָיו שֶׁהוּא עוֹד לֹא אָכַל אֲרוּחַת בֹּקֶר.
הוּא הוֹרִיד אֶת הָרֹאשׁ כְּאִלּוּ הוּא מְחַפֵּשׂ עַל הָאֲדָמָה מַשֶׁהוּ לֶאֱכֹל.
אֲנִי כְּבָר הִרְגַשְׁתִי שֶׁהוּא מַתְחִיל לִלְעֹס אוֹתִי...
וְאָז נִזְכַּרְתִי שֶׁיֵשׁ לִי בַּכִּיס כַּמָּה בּוּלִים.
הוֹצֵאתִי אוֹתָם מֵהַכִּיס, לִקַקְתִי אֶת הַצַּד הָאֲחוֹרִי שֶׁלָּהֶם, הַדָּבִיק.
הִתְחַלְתִי לְפַזֵר בּוּלִים לְפָנַי וְלָסֶגֶת בַּהֲלִיכָה לְאָחוֹר, לְאַט לְאַט.
הָאַרְיֵה רָטַן וְרִחְרַח אֶת הַבּוּלִים עַד שֶׁאֵלֶה נִדְבְּקוּ לַשָּׂפָם שֶׁלוֹ, לִלְחָיָיו, וְכַמָה שֶׁהוּא נִסָה לְהִפָּטֵר מֵהַבּוּלִים הֵם הִתְעַקְשׁוּ לְהִדָבֵק אֵלָיו.
בָּאתִי אֵלָיו מִן הַצַּד, תָּפַסְתִי לוֹ בָּרַעֲמָה.
חָבַטְתִי אֶת הָרֹאשׁ שֶׁלוֹ בָּאֲדָמָה וַאֲנִי יָכוֹל לְהַגִּיד לָכֶם שֶׁהַפֶּה שֶׁלוֹ הָיָה נָעוּל כְּמוֹ חֲבִילָה בִּסְנִיף הַדֹּאַר שֶׁמְּחַכָּה שֶׁיִשְׁלְחוּ אוֹתָה לְחוּץ לָאָרֶץ."
"אֲבָל הוּא הֲרֵי יָכוֹל לִקְרֹעַ אֵת הַנְּיָר דֶּבֶק שֶׁל הַבּוּלִים.
לֹא?" כָּךְ צָוַח אַחַד הַקְּטַנִים הַמְּבֹהָלִים.
"אִלּוּ הוּא הָיָה מַצְלִיחַ בָּזֶה, אָז כְּנִרְאֶה שֶׁלֹּא הָיִיתִי פֹּה עַכְשָׁו," אָמַר גּוּסְטַב, "וְחוּץ מִזֶה: לִפְנֵי שֶׁהָיְתָה לוֹ הִזְדַּמְנוּת לְנַסוֹת, זָרַקְתִי אֶת סַל הַקְּנִיּוֹת שֶׁלָּנוּ עַל הָרֹאשׁ שֶׁלוֹ וְזֶה הָיָה כְּמוֹ זְמָם עִם יָדִיוֹת.
אָז טִפַּסְתִי עָלָיו וְאָחַזְתִי בַּיָּדִיוֹת, יָרַקְתִי לוֹ עַל הָעֹרֶף, בֵּין הָאָזְנַיִם, כְּמוֹ שֶׁעוֹשִׂים עֶגְלוֹנִים כְּשֶׁהֵם רוֹצִים לְזָרֵז אֶת הַסּוּסִים שֶׁלָּהֶם, אָחַזְתִי חָזָק בַּיָּדִיוֹת שֶׁל סַל הַקְּנִיּוֹת וְעָבַרְנוּ אֶת הַיַּעַר בְּטִיסָה.
שָׁלוֹשׁ דַּקוֹת אַחַר כָּךְ - אֲנִי אוֹמֵר לָכֶם שָׁלוֹשׁ דַּקוֹת - הָיִינוּ בִּפְּרֶנְצְלָאוּ.
שָׁלוֹשׁ דַּקוֹת, אֲנִי יוֹדֵעַ בְּדִיוּק כִּי הֵצַצְתִי בַּשָּׁעוֹן.
"וְאָז..." רָצָה אַחַד הַיְּלָדִים לָדַעַת.
"מָה זֹאת אוֹמֶרֶת וְאָז..." בִּקֵשׁ גּוּסְטַב לְבָרֵר.
"אֲנִי מִתְכַּוֵן לִשְׁאֹל, אֵיךְ בִּכְלָל הִגִּיעַ הָאַרְיֵה הַזֶּה לַיַעַר?" שָׁאַל הַיֶּלֶד.
"אֲהָהָהָ," הִתְעַשֵׁת גּוּסְטַב, "אוּלַי הוּא גָּר בְּיַעַר."
"בִּפְּרֶנְצְלָאוּ בִּקֵר אָז קִרְקָס נוֹדֵד," נִשְׁמָע לְפֶתַע מֵאֲחוֹרֵיהֶם קוֹל עָמֹק.
כֻּלָם הִסְתּוֹבְבוּ.
זֶה הָיָה הַמּוֹרֶה אֶבֶּרְלַין, הַמְּחַנֵךְ שֶׁל גּוּסְטַב מִילְבַּךְ.
הוּא הִבִּיט בְּגוּסְטַב בְּמַבָּט רְצִינִי וְאָמַר: "בֹּא אִתִי בְּבַקָשָׁה לַחֲדַר הַמּוֹרִים." וְהַשְּׁנַיִם הִמְשִׁיכוּ בְּמוֹרַד הַמִּסְדְרוֹן עַד לַחֲדַר הַמּוֹרִים.
"תַגִיד," שָׁאַל אַחַד הַיְּלָדִים, "הוּא הִשִׂיג אֶת הַדַּיְסָה שֶׁלוֹ?"
"אֵין לִי מֻשָּׂג," עָנָה יֶלֶד אַחֵר, "אֲבָל דָּבָר אֶחָד דֵּי בָּרוּר..."
"מָה?"
"שֶׁעַכְשָׁו הוּא יְקַבֵּל מָנָה."