אוֹ יַעֲלִים עַיִן מִשַּׂעֲרוֹתֶיהָ הַפְּרוּעוֹת. מֵעוֹלָם לֹא יָרֵאתִי מִמַּשֶּׁהוּ כְּפִי שֶׁחָשַׁשְׁתִּי כָּעֵת לִהְיוֹת שָׁוָוה לְכָל בַּת אוֹ נֶכְדָּהּ אַחֶרֶת.

"שִׁינִּיתִי אֶת דַּעְתִּי". עָצַרְתִּי אֶת חֲמוֹרִי וּמֵאֲחוֹרַיי הַחֲמוֹרִים הַנּוֹסָפִים נִיצְּלוּ אֶת הַהִזְדַּמְּנוּת וְהֶעֱנִיקוּ אֶת מְלוֹא תְּשׂוּמֶת לִיבָּם לַשִּׂיחִים הַנְּמוּכִים שֶׁצָּמְחוּ בֵּין הָאֲבָנִים. סָבְתָא וְיִצְחָק הֶחֱלִיפוּ מַבָּטִים מְהִירִים. אַף שֶׁלֹּא הָיָה בֵּינָם קֶשֶׁר דָּם הֵם הִזְכִּירוּ אֵם וּבֶן הַחוֹשְׁשִׁים לְבִתָּם. "אֲנִי רוֹצָה לַחֲזוֹר לִבְאֵר לַחַי רוֹאִי".

"מָה? לָמָּה? אָמַרְתִּי מַשֶּׁהוּ שֶׁפָּגַע בָּךְ?" הוּא חָקַר, וְקוֹלוֹ קִיבֵּל גָּוֶון רַךְ יוֹתֵר.

הֵנַדְתִּי בְּרֹאשִׁי, "אֲנִי בְּטוּחָה שֶׁיְּכוֹלִים לִהְיוֹת לִי חַיִּים טוֹבִים בִּבְאֵר שֶׁבַע, אֲבָל אוּלַי אֲנִי כְּמוֹ אַבָּא שֶׁלִּי".

"מַחְלַת, בִּבְאֵר שֶׁבַע אִישׁ לֹא יָעֵז לְהָצִיק לָךְ בִּגְלַל... בִּגְלַל אִמָּא שֶׁלְּךָ". הוּא עָשָׂה כָּל שֶׁבִּיכוֹלְתּוֹ לְשַׁנּוֹת אֶת דַּעְתִּי. הָגָר נֶעֶמְדָה לְצִידֵּנוּ וְנִרְאֲתָה מוּדְאֶגֶת מְעַט בִּגְלַל הָעִיכּוּב.

"זֶה לֹא נָכוֹן", תִּיקַּנְתִּי אוֹתוֹ. "אֵיזֶה גֶּבֶר אֱנוֹשִׁי יִישָּׂא אוֹתִי לְאִישָּׁה? אֵיאָלֵץ לִלְבּוֹשׁ שְׂמָלוֹת אֲרוּכּוֹת וּלְהִתְעַטֵּף בִּרְעָלוֹת כְּדֵי שֶׁאִישׁ לֹא יִיבָּהֵל מֵעֵינַיי".

אֶצְבְּעוֹתָיו שֶׁל יִצְחָק נִקְמְצוּ לְאֶגְרוֹפִים מִסָּבִיב לְחֶבֶל חֲמוֹרוֹ. הוּא נָעַץ בִּי מַבָּט עַז, אַךְ כְּשֶׁכְּבָר הָיָה נִדְמֶה שֶׁהוּא עוֹמֵד לוֹמַר  דְּבַר מָה הוּא הִפְנָה אֶת עֵינָיו אֶל הַחוֹל. רֶגַע קַל לְאַחַר מִכֵּן הוּא חָזַר לְהִתְמַקֵּד בִּי.  "מַחְלַת", אָמַר, "נִשְׁבַּעְתִּי שֶׁלֹּא אֶשָּׂא אִישָּׁה נוֹסֶפֶת. אֵין בְּכָךְ שׁוּם דָּבָר הַגּוֹרֵעַ מֵהַעֲרָכָתִי אוֹ מִכְּבוֹדִי כְּלַפַּיִיךְ–"

נִרְתַּעְתִּי לְאָחוֹר בִּמְקוֹמִי עַל חֲמוֹרִי. "אֲנִי לֹא מְנַסֶּה לְשַׁכְנֵעַ אוֹתְךָ לָשֵׂאת אוֹתִי לָאִישָּׁה . אֲנִי רַק רוֹצָה לַחֲזוֹר לִבְאֵר לַחַי רוֹאִי".

"רָצִיתִי לְהָבִיא לְאָבִי אֶת יִשְׁמָעֵאל, וְאִם לֹא אוֹתוֹ אָז אֶת בִּתּוֹ".

"מַחְלַת", הִתְעָרְבָה סָבָתִי, "הַמִּדְבָּר מְסוּכָּן, הָאַשְׁלָיוֹת שֶׁלּוֹ עֲלוּלוֹת לְבַלְבֵּל אוֹתְךָ אֲפִילּוּ בְּמֶרְחָק שֶׁל גִּבְעָה אַחַת בִּלְבַד. אֵינֵךְ יְכוֹלָה לָשׁוּב עַכְשָׁיו".

"זֶה בֶּאֱמֶת לֹא מֶרְחָק גָּדוֹל", הִתְעַקַּשְׁתִּי. חַגְתִּי לְאָחוֹר, בְּדַרְכֵי לְהַמְשִׁיךְ וְלִפְסוֹעַ לְתוֹךְ הַמִּדְבָּר. "אֶפְשָׁר לִרְאוֹת מִכָּאן אֶת עֲצֵי הַבְּאֵר".

יִצְחָק הוֹבִיל אֶת בְּהֶמְתּוֹ קְצָת יוֹתֵר קָרוֹב לַחֲמוֹר שֶׁלִּי. "הִבְטַחְתִּי לָאָבִיךְ שֶׁאַשְׁגִּיחַ עָלַיִיךְ".

"אַתָּה מַחֲזִיר אוֹתִי לִרְשׁוּת אָבִי". הִסַּגְתִּי אֶת חֲמוֹרִי מְעַט אָחוֹרָה. "אֲנִי רוֹצָה לַחֲזוֹר, אַתָּה אָמַרְתָּ לְאַבָּא שֶׁתַּעֲשֶׂה כָּל שֶׁבִּיכוֹלְתְּךָ לְמַעֲנִי".

"וַאֲנִי מִתְכַּוֵּון לַעֲמוֹד בְּדִבְרָתִי", הוּא הוֹשִׁיט אֶת יָדוֹ כְּדֵי לֶאֱחוֹז בִּכְתֵפִי. נִיסִּיתִי לְהִתְחַמֵּק מֵאֲחִיזָתוֹ אוּלָם הוּא הָיָה זָרִיז מִמֶּנִּי וְתָפַס בְּשִׂמְלָתִי.

הִבַּטְתִּי בּוֹ. מַעֲשָׂיו נֶחְשְׁבוּ עֶלְבּוֹן עַז, אוּלָם הוּא הָיָה נָחוּשׁ בְּדַעֲתוֹ לַעֲצוֹר אוֹתִי. הֵבַנְתִּי אָז שֶׁיִּצְחָק אָכֵן יַעֲשֶׂה כָּל שֶׁבִּיכוֹלְתּוֹ כְּדֵי לְהָבִיא אוֹתִי לִבְאֵר שֶׁבַע כְּפִי שֶׁרָצָה. עֲבוּר אָבִיו, עֲבוּרִי, וְיוֹתֵר מִכָּל עֲבוּר עַצְמוֹ.

"יוֹם יָבוֹא וְתוֹדִי לִי. גַּם אִם אֶצְטָרֵךְ לִכְפּוֹת אֶת יָדַיִךְ וְרַגְלַיִיךְ לְשֵׁם כָּךְ–" דְּבָרָיו נִבְלְעוּ בִּצְעָקָה כְּשֶׁכְּנָפַיי סָטְרוּ בְּפָנָיו. נוֹפַפְתִּי בָּהֶן בְּכָל הַכּוֹחַ, וְאַף שֶׁלֹּא יָדַעְתִּי לָעוּף אִיתָּן, שָׁלַטְתִּי בָּהֶן הֵיטֵב.

בָּרֶגַע שֶׁהוּא הִרְפָּה מִשִּׂמְלָתִי חָבַטְתִּי בַּאֲחוֹרֵי חֲמוֹרִי וְהִפְנֵתִי אוֹתוֹ בַּחֲזָרָה לְעֵבֶר בְּאֵר לַחַי רוֹאִי.

סָבָתִי צָעֲקָה, "מַחְלַת! הַמִּדְבָּר יִבְלַע אוֹתָךְ!"