"סִיגְד? אַתְּ אִיתִּי?"

זוֹ הָיְיתָה דּוֹקְטוֹר אָבֵרָה. וְהִיא בֶּטַח פָּנְתָה אֵלַי שָׁלוֹשׁ פְּעָמִים לְפָחוֹת, אִם לִשְׁפּוֹט לְפִי הַדְּחִיפוּת וְחוֹסֶר הַסַּבְלָנוּת שֶׁהָיוּ רְשׁוּמוֹת עַל פָּנֶיהָ.

"כֵּן", עָנִיתִי. "סְלִיחָה. מָה שָׁאַלְתָּ?"

אָבֵרָה הִצִּיגָה בִּפְנֵי אֶת הַמָּסָךְ שֶׁעָלָיו הַטּוֹפֶס, וְהִצְבִּיעָה עַל הַפִּינָּה הַשְּׂמָאלִית הַתַּחְתּוֹנָה. קָרָאתִי אוֹתוֹ, בְּרִפְרוּף. סִיגְד כֹּהֵן, חֵירְשׁוּת מְלֵאָה מִגִּיל שְׁנָתַיִים עַל רֶקַע שֶׁל אוֹטוֹסְקְלֶרוֹזִיס, מוֹעֳמֶדֶת לְנִיתּוּחַ הַשְׁתָּלַת תּוֹתָב שֶׁל עֶצֶם הָאַרְכּוּבָּה בִּשְׁתֵּי הָאוֹזְנַיִים. מוּדַעַת לַסִּיכּוּנִים הָאֶפְשָׁרִיִּים, מְבִינָה שֶׁזֶּה נִיתּוּחַ אֵלֶקְטִיבִי וְשֶׁהַהֲלִיךְ אֵינוֹ הָפִיךְ. כֵּן, אֲנִי מוּדַעַת. כֵּן, אֲנִי מְבִינָה. כֵּן, אֲנִי בּוֹחֶרֶת. לְרֶגַע הִיסַּסְתִּי לִפְנֵי שֶׁהִנַּחְתִּי אֶת הָאֶצְבַּע עַל הַקּוֹרֵא הַבִּיּוֹמֶטְרִי לַחֲתִימָה. עַד כַּמָּה אֲנִי בּוֹחֶרֶת וְעַד כַּמָּה זֶה נִכְפָּה עָלַי? עַד כַּמָּה אֵי פַּעַם הַבְּחִירָה בְּיָדֵינוּ?

הַפַּעַם הָרִאשׁוֹנָה שֶׁהֵבֵאתִי אֶת נְהָרָה הַבַּיְתָה, לִפְגּוֹשׁ אֶת אִמָּא שֶׁלִּי.

זֶה הָיָה כְּחוֹדֶשׁ אַחֲרֵי שֶׁפָּגַשְׁתִּי אוֹתָהּ בַּמַּחְצָבָה, וּשְׁבוּעַיִים אַחֲרֵי שֶׁעָבַרְתִּי לָגוּר אֶצְלָהּ, תַּקְדִּים שֶׁלֹּא קָרָה לִי מֵעוֹלָם עִם אַף אַחַת אַחֶרֶת. מִבְּחִינָתִי לָקַחַת אוֹתָהּ לִפְגּוֹשׁ אֶת אִמָּא שֶׁלִּי הָיָה. זוֹ הָיְיתָה הַצְהָרָה. דִּיבַּרְתִּי עִם אִמָּא עַל בְּנוֹת זוּג קוֹדְמוֹת, אֲבָל מֵעוֹלָם לֹא הִצַּגְתִּי אוֹתָן בְּפָנֶיהָ, לַמְרוֹת שֶׁבִּיקְּשָׁה. כִּי חָשַׁבְתִּי שֶׁאֲנִי צְעִירָה מִדַּי, כִּי חָשַׁבְתִּי שֶׁהַקֶּשֶׁר לֹא מַסְפִּיק רְצִינִי, כִּי. לֹא יוֹדַעַת. פָּשׁוּט לֹא עָשִׂיתִי אֶת זֶה. עִם נְהָרָה הַכֹּל נִרְאָה טִבְעִי, מוּבָן מֵאֵלָיו, כְּאִילּוּ הַיְּקוּם סוֹלֵל לָנוּ דֶּרֶךְ וּמְחַוָּוה קִידָּה כְּהַזְמָנָה.

לִפְנֵי שֶׁצִּלְצַלְתִּי בַּפַּעֲמוֹן הַכְּנִיסָה, הִסְתּוֹבַבְתִּי וְנֶעֱמַדְתִּי מוּל נְהָרָה. הֶעֱבַרְתִּי יָד בְּשֵׂיעֲרָהּ הַשָּׁחוֹר, סֵירַקְתִּי אוֹתוֹ לְאָחוֹר וְחָשַׂפְתִּי אֶת עוֹר הַמֵּצַח הַלָּבָן מִכָּל לָבָן. אַחַר כָּךְ הִסְתַּכַּלְתִּי עַל עַצְמִי, הִכְנַסְתִּי שׁוּב אֶת הַחוּלְצָה לְתוֹךְ הַמִּכְנָסַיִים וְיִישַּׁרְתִּי אֶת קִמְטֵי הַבַּד.

"אֲנִי נִרְאֵית בְּסֵדֶר?" שָׁאַלְתִּי.

"אַתְּ נִרְאֵית מַדְהִים", אָמְרָה נְהָרָה, וְהִנִּיחָה יָד עַל לֶחְיִי. הַמַּגָּע שֶׁלָּהּ, מְחוּסְפָּס וְנוֹכֵחַ, הִרְגִּיעַ אוֹתִי. הִרְגַּשְׁתִּי שֶׁזּוֹ אֱמֶת. שָׁמַעְתִּי שֶׁבֶּאֱמֶת נִרְאֵיתִי מַדְהִים, לְפָחוֹת בְּעֵינֵי נְהָרָה.

"גַּם אַתְּ. וַאֲנִי שְׂמֵחָה שֶׁאַתְּ אִיתִּי", עָנִיתִי.

אָחַזְתִּי בְּיָדָהּ וְצִלְצַלְתִּי בַּפַּעֲמוֹן. אִמָּא פָּתְחָה אֶת הַדֶּלֶת, וְאָז עָמְדָה בַּפֶּתַח.

וְנִשְׁאֲרָה שָׁם. הָאוֹר מֵאֲחוֹרֶיהָ יָצַר הִילָּה סְבִיבָה, וְהָפַךְ אוֹתָהּ כֵּהֶה מַתְמִיד.

עֵינֶיהָ עָבְרוּ עַל נְהָרָה, מִכַּף רֶגֶל וְעַד רֹאשׁ, וְאָז חָזְרוּ וְנִנְעֲצוּ בְּעֵינַיי.

עָשִׂיתִי תְּנוּעָה לְעֵבֶר הַפֶּתַח, אֲבָל אִמָּא שֶׁלִּי סִימְּנָה 'לֹא' קָטָן בְּרֹאשָׁהּ. לֹא הִצְלַחְתִּי לְהָבִין מָה הִיא חוֹשֶׁבֶת, לֹא בְּלִי לָגַעַת בָּהּ.

הִמְשַׁכְנוּ לַעֲמוֹד בְּפֶתַח מוּלָהּ.

וְאָז צִלְצֵל הַטֵּלֵפוֹן שֶׁל נְהָרָה, יָכוֹלְתִּי לִשְׁמוֹעַ אוֹתוֹ דֶּרֶךְ הַמַּגָּע בַּיָּד. הִיא הוֹצִיאָה אוֹתוֹ מִן הָאַרְנָק, נִיתְּקָה מִמֶּנִּי מַגָּע וְעָנְתָה. לֹא יָדַעְתִּי מָה הִיא אוֹמֶרֶת – הִיא הִפְנְתָה לִי אֶת גַּבָּהּ.

כְּשֶׁסִּייְּמָה אֶת הַשִּׂיחָה, הִסְתּוֹבְבָה אֵלִי וְדִיבְּרָה. בָּאֲוִויר, בְּלִי לָגַעַת, פָּנֶיהָ גְּלוּיוֹת אֵלַי וְאֶל אִמָּא שֶׁלִּי, כְּדֵי לְאַפְשֵׁר לִשְׁתֵּינוּ לְהָבִין. "מִצְטַעֶרֶת. אֲנִי מוּכְרָחָה לָלֶכֶת. מִקְרֵה חֵירוּם דָּחוּף אֵצֶל חֶבְרָה. סְלִיחָה גְּבֶרֶת כֹּהֵן, אוּלַי פַּעַם אַחֶרֶת".

וְאָז הָלְכָה מִשָּׁם. הָלְכָה מִמֶּנִּי.

אִמָּא שֶׁלִּי הִסְתַּכְּלָה עָלֶיהָ עוֹד זְמַן קָצָר, וְאָז פָּנְתָה אֵלַי וּפִינְּתָה אֶת פֶּתַח הַדֶּלֶת. כָּעֵת יָכוֹלְתִּי לְהִיכָּנֵס.

פָּסַעְתִּי צַעַד אֶחָד קָדִימָה, וְאָז הִיא תָּפְסָה בִּכְתֵפִי.

"אֵיךְ יָכוֹלְתְּ? אֵלַי, הַבַּיְתָה, בְּלִי לְהַזְהִיר מֵרֹאשׁ? אַחַת שֶׁכְּמוֹתָהּ?" הִיא אָמְרָה 'אַחַת שֶׁכְּמוֹתָהּ', אֲבָל בַּכָּתֵף, בְּשֶׁטַח הַמַּגָּע שֶׁל הַיָּד שֶׁלָּהּ, שָׁמַעְתִּי 'יְצוּר שֶׁכְּמוֹתָהּ'.

"מָה? עַל מָה אַתְּ מְדַבֶּרֶת?" הַזַּעַם תָּפַס אוֹתִי בִּלְתִּי מוּכָנָה, פִּעְפֵּעַ בְּתוֹךְ בִּטְנִי וְהִשְׁלִיךְ אֶת יָדָהּ שֶׁל אִמָּא מִכְּתֵפִי. בְּכוֹחַ. "רַק בִּגְלַל שֶׁהִיא נָצִ'ית? מָה עוֹבֵר עָלֶיךָ?"

אִמָּא קִימְּטָה אֶת הַמֵּצַח, כִּמְנַסָּה לְהָבִין. יוֹתֵר קָשֶׁה לַאֲנָשִׁים כָּמוֹנוּ לְהָבִין, הַרְבֵּה יוֹתֵר קָשֶׁה, כְּשֶׁלֹּא נוֹגְעִים, כְּשֶׁאֵין שְׁמִיעָה. רָאִיתִי שֶׁהִיא מְנַסָּה לְהָבִין, שֶׁהִיא מְנַסָּה לָגַעַת בִּי כְּדֵי לְהָבִין יוֹתֵר טוֹב אֶת הַמִּילִּים, אֲבָל הַגִּזְעָנוּת שֶׁלָּהּ הָמְמָה אוֹתִי, לֹא יָכוֹלְתִּי לְהָכִיל אוֹתָהּ, אוֹ לָשֵׂאת אֶת הַמַּגָּע שֶׁלָּהּ. שֶׁתִּתְאַמֵּץ וְתִקָּרֵא שְׂפָתַיִים, לֹא בָּא לִי עָלֶיהָ.

"נָצִ'ית? מָה פִּתְאוֹם נָצִ'ית", אָמְרָה, וְרֹאשָׁהּ הִמְשִׁיךְ לְסַמֵּן 'לֹא'. "אֶת יוֹדַעַת שֶׁהָמוֹן כּוֹהֲנוֹת נִכְנָסוֹת לַבַּיִת הַזֶּה, וְרוּבָּן לְבָנוֹת. מָה זֶה קָשׁוּר לַצֶּבַע?"

"אָז מָה קוֹרֶה? מָנַעְתָּ מִמֶּנָּה לְהִכָּנֵס בִּגְלַל שֶׁכּוֹאֵב לְךָ שֶׁאֲנִי מְזַיֶּינֶת אִישָּׁה? בִּגְלַל שֶׁהִיא מְבוּגֶּרֶת מִמֶּנִּי? מָה עוֹבֵר עָלַיִךְ?" הַמִּלִּים הַבּוֹטוֹת וְהַפּוֹצְעוֹת יָצְאוּ מִתּוֹכִי, כִּמְעַט בְּלִי שְׁלִיטָה, לֹא יָדַעְתִּי בִּכְלָל עַד הָרֶגַע הַזֶּה עַד כַּמָּה נְהָרָה חֲשׁוּבָה לִי, עַד הָרֶגַע שֶׁכָּאַבְתִּי אֶת עֶלְבּוֹנָהּ. רָצִיתִי לְהַכְאִיב לְאִמָּא שֶׁלִּי בַּחֲזָרָה.

"לֹא. זֶה לֹא כָּכָה. אֲנִי מְקַבֶּלֶת אֶת הַבְּחִירוֹת שֶׁלְּךָ. אֶת יוֹדַעַת שֶׁאֲנִי מְקַבֶּלֶת. אֲבָל. אֲבָל רִיקּוּסִי. סִיגְד, הִגְזַמְתָּ. לָקַחְתְּ לְךָ צַעֲצוּעַ מֵהַקָּאסְטָה הֲכִי נְמוּכָה, וְהֵבֵאת אוֹתָהּ", פָּנֶיהָ שֶׁל אִמָּא שֶׁלִּי לָבְשׁוּ תִּיעוּב בִּלְתִּי נִשְׁלָט, כְּאִילּוּ נִכְנָס כֶּלֶב וְהִשְׁאִיר עֲרֵימַת צוֹאָה בְּאֶמְצַע הַסָּלוֹן, "אֵלִי. הַבַּיְתָה".

רִיקוּסִי? טְמֵאָה? נִיסִּיתִי, אֲבָל בֶּאֱמֶת שֶׁלֹּא יָכוֹלְתִּי לְהָבִין. הָעוֹר? לְזֶה הִיא הִתְכַּוְּונָה?

"אִמָּא" נִיסִּיתִי לְהִשָּׁאֵר שְׁקוּלָה, לַמְרוֹת הַכֹּל "אֶת מִתְכַּוֶּונֶת לָעוֹר שֶׁלָּהּ? זֶה לֹא מְדַבֵּק, יֵשׁ לָהּ מַחֲלָה אוֹטוֹאִימוּנִית שֶׁנִּקְרֵאת בַּהֶקֶת, וִיטִילְגוֹ. זֶה לֹא הוֹפֵךְ אוֹתָהּ לִטְמֵאָה. מוּתָּר לָגַעַת בָּהּ".