
 הַחֶרְמוֹן
הוֹי, שֵׁיח' גָּדוֹל, הוֹי, דְּרוּז סָב וְעִזּוּז!
אַתָּה רוֹאֶה הַכֹּל; מִדְבָּרִיּוֹת גּוֹלָן,
אֶת הַכִּנֶרֶת וְאֶת גְּדוֹת הַיַּרְדֵּן כֻּלָּן
וְאֶת בֵּית-אֵל עִיר הַתָּנָ"ךְ הִיא לוּז.
עַל הַלְּבָנוֹן זוֹרֵחַ כְּעֵין בּוּרְנוּס,
מַלְבִּין מִשְׁיוֹ הַרְחֵק עַל הַר הַתְּכֵלֶת,
וּמְשְׁיחִי שְׁפַל-הָרוּחַ בְּחֹם תַּמּוּז
גַּם הוּא שָׁאַף אוֹתְךָ – מְשׂוֹשׂ גַּמֶּלֶת.
לְרַגְלֵי חֵיל-טְבֶרְיָה הָאָפֹר
יָשֵׁן הַגִּינוֹסָר בְּחֵיק-סְלָעִים,
סָבִיב שָׁרָב, זֹהַר לוֹהֵט וְאוֹר,
סֶרֶג צַבָּרִים מְאֹד עַתִּיקִים, רָעִים:
עַל דֶּרֶךְ-נַצֶּרֶת לוּטַת אֲבַק הַשְּׁחוֹר
מִבַּלְעָדֶיךָ אֵין מַשִּׁיב פֹּה קֹר נָעִים.