לְסוֹחֵר אֶחָד הָיוּ חֲמוֹר וְסוּס.
כָּל בֹּקֶר הֶעֱמִיס הַסּוֹחֵר עַל הַחֲמוֹר וְעַל הַסּוּס שַׂקִים מְלֵאִים בִּסְחוֹרָה, וְיָצָא אֶל הַשּׁוּק.
בֹּקֶר אֶחָד, כְּשֶׁהָלְכוּ שְׁלָשְׁתָם בַּדֶּרֶךְ, הִתְקָרֵב הַחֲמוֹר אֶל הַסּוּס וְלָחַשׁ בְּאָזְנוֹ: "אֲחִי הַסּוּס, אֲנִי עָיֵף וְחַלָשׁ, אוּלַי אַתָּה יָכוֹל לַעֲזֹר לִי וְלָקַחַת מְעַט שַׂקִים מֵעַל גַּבִּי?" הַסּוּס לֹא עָנָה וְהִמְשִׁיךְ לָלֶכֶת.
הַדֶּרֶךְ הָיְתָה אֲרֻכָּה, וְהַיּוֹם הָיָה חַם.
כְּשֶׁהִגִּיעוּ לְאֶמְצַע הַדֶּרֶךְ נֶעֱצַר הַחֲמוֹר וְלֹא זָז מִמְקוֹמוֹ.
נִגַשׁ הַסּוֹחֵר אֶל הַחֲמוֹר וְאָמַר לוֹ: "נוּחַ בְּצֵל הָעֵץ, וַאֲנִי וְהַסּוּס נַמְשִׁיךְ לָלֶכֶת לַשּׁוּק".
הַסּוֹחֵר הוֹרִיד אֶת כָּל הַשַּׂקִים מֵהַגַּב שֶׁל הַחֲמוֹר, וְהֶעֱמִיס אוֹתָם עַל הַגַּב שֶׁל הַסּוּס.
הִרְכִּין הַסּוּס אֶת רֹאשׁוֹ וְחָשַׁב: "לֹא עָזַרְתִי לַחֲמוֹר כְּשֶׁהָיוּ מְעַט שַׂקִים, כָּעֵת אֲנִי לְבַד וְעַל גַּבִּי הַרְבֵּה שַׂקִים".