3
"וְיֵשׁ אֶת הַמְּעָרוֹת. הַמְּעָרוֹת בַּיְּעָרוֹת הָאֲמִיתִּיִּים", מַסְבִּיר הַשַּׁתְיָין לְכוֹס הַוּוֹדְקָה הַמְּרוּעֲנֶנֶת שֶׁלּוֹ. "מַעֲרֶכֶת שֶׁל מְעָרוֹת תַּת-קַרְקָעִיּוֹת, מְחוּבָּרוֹת, וְהַשְּׁבִילִים שֶׁלָּהֶן יוֹרְדִים עַד לַגֵּיהִינּוֹם. וְהֵן מְסוּכָּנוֹת – מְסוּכָּנוֹת בֶּאֱמֶת, כִּי כָּל אֶחָד יָכוֹל לְחַפֵּשׂ אוֹתָן, וְכָל אֶחָד יָכוֹל לִמְצוֹא אוֹתָן". הוּא חוֹזֵר עַל דְּבָרָיו גַּם בִּשְׁלֶּזִית, לְמִקְרֶה שֶׁכּוֹס הַוּוֹדְקָה לֹא הֵבִינָה אֶת דְּבָרָיו. בַּעַל הַמָּקוֹם מְמַלֵּא אֶת הַקַּנְקַנִּים שֶׁל הָאַדְרִיכָל וְאֶת שֶׁלִּי וּפוֹנֶה שׁוּב לְעִנְיָינָיו.

כַּף יָדוֹ שֶׁל הַצָּעִיר לוֹפֶתֶת אֶת קַנְקַן הַבִּירָה. מַבָּטוֹ אֵינוֹ מָשׁ מֵהַנּוֹזֵל הַזָּהוֹב שֶׁבְּקַנְקַן. הוּא פּוֹצֶה אֶת פִּיו כְּדֵי לְדַבֵּר, אַךְ מִיָּד נָסוֹג, מֵנִיד בְּרֹאשׁוֹ כְּדֵי לְבַטֵּל דְּבָרִים שֶׁלֹּא נֶאֶמְרוּ.

מֵהַחֶדֶר הָאֲחוֹרִי נִשְׁמַע טִפְטוּף בֶּרֶז קָלוּשׁ. דָּרוּשׁ רִיכּוּז כְּדֵי לִשְׁמוֹעַ אוֹתוֹ. בֵּין טִיפָּה לְטִיפָּה אֶפְשָׁר לִשְׁמוֹעַ אֶת הַחֲרִיקָה הַחֲרִישִׁית שֶׁל הָעֵץ בַּקִּירוֹת וּבַתִּקְרָה. אַף לֹא אֶחָד מֵהַצְּלִילִים מַעְפִּיל לִכְדֵי רַעַשׁ שֶׁל מַמָּשׁ, כְּמוֹ נִכְנְעוּ לְמוּסְכָּמוֹת הַשְּׁתִיקָה שֶׁל הַמָּקוֹם. אֲפִילּוּ הַמִּלְמוּלִים הַלֹּא-קְרוּאִים שֶׁל הַשַּׁתְיָין אֵינָם יָרִיב רָאוּי לַדְּמָמָה. הִיא מַמְשִׁיכָה בְּשֶׁלָּהּ, אֲדִישָׁה לְמַאֲמַצַּיי לְחַדֵּשׁ אֶת הַשִּׂיחָה.

"זֶהוּ לַיְלָה שָׁקֵט", אֲנִי אוֹמֵר.

הַצָּעִיר מֵנִיד קַלּוֹת בְּרֹאשׁוֹ, בְּאוֹפֶן כִּמְעַט בִּלְתִּי מוּרְגָּשׁ.

"אֵינְךָ מַסְכִּים?"

"זֶה לֹא הַלַּיְלָה הַמְּסוּיָּם הַזֶּה", הוּא מַסְבִּיר "הָאֲוִויר... הַרְבֵּה יוֹתֵר שָׁקֵט כָּאן".

"זֶה מָקוֹם שָׁלֵיו. מָצָאתָ כָּאן נַחַת?"

"כְּשֶׁהִגַּעְתִּי לָעֲיָירָה בַּהַתְחָלָה, כֵּן", אוֹמֵר הַצָּעִיר. "גַּם הַמֶּרְחָק עָשָׂה אֶת שֶׁלּוֹ, וּשְׁעוֹת הָעֲבוֹדָה הַנּוֹחוֹת. בַּשְּׁבוּעַיִים הָרִאשׁוֹנִים בָּנִיתִי לְעַצְמִי שִׁגְרָה דֵּי רְגוּעָה". הוּא מְחַיֵּיךְ מְעַט. "הָיִיתִי צָרִיךְ לִהְיוֹת בַּאֲתַר הַבְּנִייָּה שָׁלוֹשׁ-אַרְבַּע שָׁעוֹת בַּיּוֹם – יֵשׁ שָׁם סְכָכַת קַשׁ מְאוּלְתֶּרֶת עִם שְׁלוֹשָׁה-אַרְבָּעָה כִּיסְאוֹת. אַחַר כָּךְ הָיִיתִי חוֹזֵר הַבַּיְתָה וּמְעַשֵּׁן שְׁתֵּי סִיגַרְיוֹת עַל הַמִּרְפֶּסֶת."

"אַךְ מַשֶּׁהוּ הִשְׁתַּנָּה".

מַבָּטוֹ נוֹדֵד לְעֵבֶר הַבַּקְבּוּקִים הַגְּבוֹהִים עַל הַמַּדָּף. "זֶה קָרָה לִפְנֵי שְׁבוּעַיִים בְּעֵרֶךְ. הַסְּכָכָה הָיְיתָה מְיוּתֶּרֶת בְּאוֹתוֹ יוֹם. הַשָּׁעָה עוֹד הָיְיתָה מוּקְדֶּמֶת וַאֲנִי וְהַצִּיּוּד שֶׁלִּי הָיִינוּ סְפוּגִים מַיִם מֵהָעֲרָפֶל. הָלַכְתִּי סְבִיב אֲתַר הַבְּנִייָּה כְּדֵי לְהִתְחַמֵּם קְצָת, וְאָז רָאִיתִי אוֹתָהּ. הָיָה לָהּ שֵׂיעָר שָׁחוֹר, וְעֵינַיִים יְרוּקּוֹת, בּוֹרְקוֹת. הִיא שׂוֹחֲחָה זְמַן קָצָר עִם הַבַּנָּאִים, נִפְרְדָה מֵהֶם בְּנִפְנוּף וְנֶעֶלְמָה כִּמְעַט מִיָּד בַּיַּעַר".

"מִי הִיא הָיְיתָה?" אֲנִי שׁוֹאֵל.

"אֲנִי לֹא לְגַמְרֵי יוֹדֵעַ. לָמַדְתִּי עָלֶיהָ דָּבָר אוֹ שְׁנַיִים מֵאֲנָשִׁים בָּעֲיָירָה. הִיא גָּדְלָה כָּאן לְלֹא מִשְׁפָּחָה שֶׁל מַמָּשׁ. כְּמוֹ צְעִירִים רַבִּים בְּגִילָהּ הִיא עָזְבָה אֶת הָעֲיָירָה, אַךְ בְּשׁוֹנֶה מֵהֶם הִיא חָזְרָה לְבַקֵּר. הַיַּעַר הוּא מַשְׁאַת נַפְשָׁהּ הָעִיקָּרִית, וְכִמְעַט כָּל זְמַנָּהּ מוּקְדָּשׁ לוֹ בְּבִיקּוּרֶיהָ. סִיפְּרוּ שֶׁיֵּשׁ לָהּ עֲבוֹדָה חֲדָשָׁה, וְכַנִּרְאֶה יַעֲבוֹר זְמַן מָה עַד שֶׁתָּשׁוּב פַּעַם נוֹסֶפֶת".

"נִשְׁמָע כִּמְעַט שֶׁמְּדוּבָּר בַּחִיזָּיוֹן חוֹלֵף".

"זֶה בְּדִיּוּק מָה שֶׁחָשַׁבְתִּי. חִיזָּיוֹן חוֹלֵף שֶׁיִּישָּׁכַח בִּמְהֵרָה. אֲבָל כַּעֲבוֹר יוֹמַיִים מָצָאתִי אוֹתָהּ שׁוּב". הוּא מַשְׁפִּיל לְרֶגַע אֶת מַבָּטוֹ. "טוֹב, לֹא בְּדִיּוּק אוֹתָהּ. הָלַכְתִּי לְאַרְכִיּוֹן הָעִירִיָּיה כְּדֵי לֶאֱסוֹף אֶת תּוֹכְנִיּוֹת הַבְּנִיָּיה שֶׁנִּזְקְקוּ לְתִיקּוּן. עַל אֶחָד הַמַּדָּפִים הָיְיתָה קוּפְסַת עֵץ קְטַנָּה וּכְבֵדָה עִם תִּפְזוֹרֶת תְּמוּנוֹת מֵהַשָּׁנָה הָאַחֲרוֹנָה. צִילּוּמִים שֶׁל אֵירוּעִים מִטַּעַם הָעִירִיָּיה שֶׁאִישׁ לֹא טָרַח לְמַיֵּין אוֹ לִתְלוֹת. גְּזֵירַת סְרָטִים, בִּיקּוּרִים מַמְלַכְתִּיִּים וְכַדּוֹמֶה. כַּנִּרְאֶה גַּם הַצַּלָּם הִבְחִין שֶׁהָיָה בָּהּ מַשֶּׁהוּ מְיוּחָד, כִּי הָיוּ שָׁם שְׁתַּיִים-שָׁלוֹשׁ תְּמוּנוֹת שֶׁלָּהּ, חֶלְקָן בְּתַקְרִיב. בְּאוֹתוֹ רֶגַע הִתְגַּבֵּשׁ בִּי הָרַעְיוֹן לְנַסּוֹת לִרְשׁוֹם אֶת דְּמוּתָהּ. רוֹב הַזְּמַן שֶׁלִּי מִמֵּילָא פָּנוּי, וְזֶה יָכוֹל לְהָפֵר מְעַט אֶת הַשִּׁגְרָה.

"אֲנִי יוֹדֵעַ, זֶה נִשְׁמָע רַע", הוּא מְעַוֶּוה אֶת פָּנָיו, "אֲבָל אָמַרְתִּי לְעַצְמִי שֶׁהִיא הוֹפִיעָה פַּעֲמַיִים בִּשְׁלוֹשָׁה יָמִים. וְגַם הָעוּבְדָּה שֶׁדַּוְוקָא בָּחַרְתִּי לְהִסְתַּכֵּל בְּתוֹךְ קוּפְסַת הָעֵץ הַהִיא, אַתָּה יוֹדֵעַ? חַיֶּיבֶת לִהְיוֹת לְכָל זֶה מַשְׁמָעוּת".

"אָז הִתְחַלְתָּ לְצַיֵּיר".

הוּא מְהַנְהֵן. "כֵּן. אֵין בָּזֶה נֶזֶק, חָשַׁבְתִּי. הָיָה נִרְאֶה שֶׁהִיא כְּבָר עָזְבָה אֶת הָעֲיָירָה. לֹא הָיְיתָה לִי סִיבָּה מַמָּשִׁית לְהַתְחִיל לְצַיֵּיר, אֲבָל פָּשׁוּט הִרְגַּשְׁתִּי שֶׁיִּהְיֶה זֶה עָוֶול לְהִתְעַלֵּם מִשַּׁרְשֶׁרֶת הָאֵירוּעִים. אָז שָׁאַלְתִּי חֵלֶק מֵהַצִּילּוּמִים, בָּחַרְתִּי נְיָיר כָּבֵד וְאֵיכוּתִי שֶׁשָּׁמַרְתִּי לְמִקְרִים מְיוּחָדִים וְהִתְחַלְתִּי לַעֲבוֹד. דֵּי מַהֵר הֵבַנְתִּי שֶׁזּוֹ תִּהְיֶה מְשִׂימָה קָשָׁה מִשֶּׁחָשַׁבְתִּי". אוֹתוֹ חִיּוּךְ מְנוּצָּח שֶׁכְּבָר פָּגַשְׁתִּי שָׁב וְעוֹלֶה עַל שְׂפָתָיו. "יֵשׁ לִי נִיסָּיוֹן בְּרִישּׁוּם בִּגְרָפִיט וּבְפֶחָם, וּבְכָל זֹאת מָצָאתִי אֶת עַצְמִי שָׁקוּעַ מִשְּׁעוֹת הַצָּהֳרַיִים הַמְּאוּחָרוֹת וְעַד חֲצוֹת בְּנִיסָּיוֹן לְהַעֲבִיר אֲפִילּוּ אֶת הַפְּרָטִים הַפְּשׁוּטִים בְּיוֹתֵר אֶל הַנְּיָיר. מַשֶּׁהוּ מַהוּתִי בָּהּ סֵירֵב בְּתוֹקֶף לַעֲבוֹר אֶל שְׁנֵי הַמְּמַדִּים שֶׁל הַנְּיָיר. הַקַּוִּוים הַגַּלִּיִּים שֶׁל הַשֵּׂיעָר הַשָּׁחוֹר עַל הַחוּלְצָה הַלְּבָנָה. הַטָּיַית הָרֹאשׁ הַמְּדוּיֶּקֶת. דְּבָרִים כָּאֵלֶּה. הָיִיתִי מְתוּסְכָּל, אֲבָל גַּם הָיִיתִי סַבְלָנִי. אַחֲרֵי הַכֹּל הָיָה לִי שֶׁפַע שֶׁל זְמַן". הוּא עוֹצֵר לִשְׁקוֹל אֶת מִילּוֹתָיו, וְשׁוֹתֶה בִּלְגִימָה אֲרוּכָּה אֶת מַרְבִּית הַבִּירָה שֶׁנּוֹתְרָה בְּקַנְקַנּוֹ.

"אָז זָנַחְתִּי אֶת הַצִּילּוּמִים. הִתְחַלְתִּי לַעֲבוֹד עַד לִפְנוֹת בּוֹקֶר, עוֹצֵר רַק כְּדֵי לְעַשֵּׁן מִדֵּי פַּעַם. הַשָּׁעוֹת הַלָּלוּ שֶׁלִּפְנֵי הַזְּרִיחָה הָיוּ הַשָּׁעוֹת הַטּוֹבוֹת בְּיוֹתֵר שֶׁחָוִויתִי מִזֶּה שָׁנִים. הָיָה מַשֶּׁהוּ מִשָּׂכָר בִּתְחוּשָׁה שֶׁאֲנִי קָרוֹב לִלְכּוֹד מַשֶּׁהוּ מַמָּשִׁי מִדְּמוּתָהּ." לָרִאשׁוֹנָה אֲנִי מַבְחִין בְּלַהַט בְּעֵינָיו. "הַתְּחוּשָׁה הַזּוֹ הָיְיתָה מַמְשִׁיכָה עַד עֲלוּת הַבּוֹקֶר. בַּבּוֹקֶר תָּמִיד הָיִיתִי מוֹצֵא חֲרִיגוֹת שֶׁגָּרְמוּ לִי אִי-נַחַת".

"חֲרִיגוֹת?"

"אוּלַי זֹאת אֵינֶנָּה הַמִּילָּה הַנְּכוֹנָה", הוּא מִסְתַּיֵּיג. אֶצְבְּעוֹתָיו חוֹזְרוֹת לִלְפּוֹת בְּכוֹחַ אֶת קַנְקַן הַבִּירָה, מוֹתִירוֹת כִּתְמֵי פֶּחָם עַל הַזְּכוּכִית. הוּא מוֹחֶה אֶת הַכְּתָמִים בַּאֲגוּדָלוֹ לַפַּסִּים עָבִים וּמְטוּשְׁטָשִׁים וּמְנַגֵּב אֶת אֶצְבְּעוֹתָיו הַלַּחוּת בְּשׁוּלֵי חוּלְצָתוֹ. מַפִּית הַשִּׂרְטוּט שֶׁלּוֹ נוֹתֶרֶת עַל הַשּׁוּלְחָן, נְקִיָּיה. "אוּלַי מוּטָב לוֹמַר 'שִׁינּוּיִים'".

"אֵינֶנִּי מֵבִין. בַּמֶּה הִתְבַּטֵּא הַשּׁוֹנִי?" אֲנִי שׁוֹאֵל.

"פְּרָטִים קְטַנִּים", הוּא אוֹמֵר. "אֲבָל הֵם סָתְרוּ לַחֲלוּטִין אֶת מָה שֶׁזָּכַרְתִּי מֵהַצִּילּוּמִים וּמֵהָאֲתָר. הָאִישׁוֹנִים הָפְכוּ בָּרִישּׁוּם לְקַוִּוים אֲנָכִיִּים וְצָרִים. הַחִיּוּךְ שֶׁלָּהּ – בְּכָל הַצִּילּוּמִים הִיא מְחַיֶּיכֶת בְּזָוִוית הַפֶּה, אֲבָל בְּרִישּׁוּם רוֹאִים בְּבֵירוּר שִׁינַּיִים מַבְלִיחוֹת בֵּין הַשְּׂפָתַיִים. הָיָה בָּרוּר שֶׁהַדְּמוּת שֶׁהִצְטַיְּירָה בָּרִישּׁוּם הָיְיתָה שֶׁל מִישֶׁהִי שׁוֹנָה". הוּא מְרוֹקֵן אֶת קַנְקַנּוֹ. אַחֲרֵי הִשְׁתַּהוּת קַלָּה הוּא מַמְשִׁיךְ, "הַיָּמִים הַבָּאִים הָיוּ קְצָת... מְשׁוּנִּים. אֲנִי לֹא זוֹכֵר שֶׁפָּקַדְתִּי אֶת אֲתַר הַבְּנִייָּה, אֲבָל אִישׁ לֹא שָׂם לֵב שֶׁנֶּעֱדַרְתִּי. הִפְסַקְתִּי לִישׁוֹן. כָּל מָה שֶׁרָצִיתִי הָיָה לְסַיֵּים אֶת הָרִישּׁוּם. וְכָל הַזְּמַן הַזֶּה הֵם סָבְבוּ אוֹתִי. הַדְּבָרִים מֵהַמַּרְתֵּף".

"לַדְּבָרִים שֶׁעוֹלִים מִמַּרְתְּפִים יֵשׁ פָּנִים אֲרוּכּוֹת וְעֵינַיִים כְּמוֹ חֲרוּזִים קְטַנִּים", מְשַׁתֵּף הַשַּׁתְיָין אֶת הַיָּדוּעַ לוֹ. "וְרַגְלַיִים... רַגְלַיִים שֶׁל תַּרְנְגוֹל. אֲבָל לֹא תָּמִיד", הוּא אוֹמֵר בְּמַחְשָׁבָה שְׁנִיָּיה. "יֵשׁ לָהֶם הַרְבֵּה צוּרוֹת שׁוֹנוֹת. בִּגְלַל זֶה קָשֶׁה לְהִיפָּטֵר מֵהֶם".

"אֲנִי לֹא חוֹשֵׁב שֶׁיֵּשׁ לָהֶם צוּרָה", מוֹחָה הַצָּעִיר. הוּא מְקַמֵּט אֶת מִצְחוֹ. "לְפָחוֹת לֹא צוּרָה שֶׁמּוּכֶּרֶת לִי. הֵם... נוֹכְחוּת... מוּפְשֶׁטֶת מִכָּל מְאַפְיְינֵי הָעוֹלָם הַזֶּה. הָיוּ יָמִים שֶׁחָשַׁבְתִּי שֶׁאִם רַק אֶסְתּוֹבֵב אוּכַל לִרְאוֹת אוֹתָם – אוּלַי בְּאוֹר נָדִיר, אוּלַי דֶּרֶךְ הַזְּכוּכִית הַנְּכוֹנָה". הוּא מֵישִׁיר אֵלִי אֶת מַבָּטוֹ. "אֲנִי שָׂמֵחַ שֶׁאֲנִי לֹא רוֹאֶה אוֹתָם. זֶה יוֹצֵר אַשְׁלָיָה שֶׁל מֶרְחָק בֵּינִי לְבֵינָם. לִפְעָמִים הָיִיתִי מַרְגִּישׁ אוֹתָם קְרוֹבִים מִדַּי – נוֹשְׁפִים בְּעוֹרְפִּי, כְּמוֹ שֶׁאוֹמְרִים – וְאָז הָיִיתִי מְנַסֶּה לְסַלֵּק אוֹתָם. הָיִיתִי אוֹמֵר לָאֲוִויר, הִסְתַּלְּקוּ מִכָּאן. בִּשְׁמוֹ שֶׁל אוֹר הַיּוֹם הַכֹּל יִהְיֶה בְּסֵדֶר, וְלֹא תַּטְרִידוּ עוֹד אֶת הַבַּיִת הַזֶּה'. הֵם הִתְעַלְּמוּ מִמֶּנִּי כְּאִילּוּ לֹא שָׁמְעוּ דָּבָר. אוּלַי בֶּאֱמֶת לֹא שָׁמְעוּ. אוּלַי זֶה לֹא עָבַד כִּי אֵין לִי שָׁם עֲבוּרָם".

הוּא נוֹעֵץ בִּי מַבָּט רַב מַשְׁמָעוּת. "שֵׁמוֹת הֵם דָּבָר חָשׁוּב", הוּא מַדְגִּישׁ. "בִּלְעֲדֵיהֶם הַמִּשְׁפָּט נִשְׁאַר חָלוּל. וְאַחֲרֵי כַּמָּה זְמַן רַק דִּקְלַמְתִּי אֶת הַמִּילִּים 'הַכֹּל בְּסֵדֶר', כְּאִילּוּ קִימּוּץ הַמִּילִּים יְחַדֵּד אֶת הַמֶּסֶר".

"אוֹמְרִים", מֵעִיר הַשַּׁתְיָין בְּיַדְעָנוּת, "שֶׁאִם אַתָּה חוֹזֵר מַסְפִּיק פְּעָמִים עַל מִילָּה, הִיא מְאַבֶּדֶת אֶת הַמַּשְׁמָעוּת. כְּשֶׁאֲנִי הוֹלֵךְ לַעֲבוֹד בַּיַּעַר אֲנִי לוֹקֵחַ אִיתִּי אֶת כָּל הַמִּילִּים שֶׁאֲנִי לֹא אוֹהֵב, וְחוֹזֵר עֲלֵיהֶם עַד שֶׁהֵן נִשְׁחָקוֹת לְגַמְרֵי".