
 שִׁירַת יָוָן הַחֲדָשָׁה – מִשִּׁירֵי הַקְּלֶפְּטִים (הַגַּנָּבִים)
לַפֶּחָה תִּכְרַע לִיאָקוֹס,
כְּרַע וּכְרַע לוֹ לַוָּזִיר,
אִם אַרְמָטוֹלוֹס הָיִיתָ,
בַּמְּדִינָה תְּהִי מוֹשֵׁל.
"עַד שֶׁבַּחַיִּים לִיאָקוֹס,
לֹא יִשְׁתַּחֲוֶה לְעוֹלָם;
אַךְ סֵיפוֹ שֶׁלּוֹ – פֶּחָה לוֹ;
אַךְ רוֹבֵהוּ – הַוָּזִיר!"
וַאֲלִי-פֶּחָה שׁוֹמֵעַ…
וַיֶּאֱנַף מְאֹד בַּסּוֹרֵר,
וּפְקֻדּוֹת כָּתַב, אִגֶּרֶת,
כָּךְ צִוָּה וְכָךְ פָּקַד:
"וֶלִי גְּוֶקַּס, עוּשָׁה חוּשָׁה
בֶּעָרִים וּבַמְּדִינָה,
וְאֶת לִיאָקוֹס הָבֵא הֵנָּה
וּמִיָד חַיִּים אוֹ מֵת!"
גְּוֶקַּיס שׁוּט יָשׁוּט בֶּחָבֶל,
אַחַר לוֹחֲמִים יִרְדֹּף;
מְצָאָם, וּבָא מַפְתִּיעַ,
כְּבָר הִדְבִּיק הַחֲלוּצִים.
קוֹנְטוֹ גְיַאקוֹפִּיס הֵרִיעַ
מִמְּרוֹמֵי הַסּוֹלְלָה:
"אֶל הָעֲבוֹדָה, בָּנַי לִי!
אֶל הַקְּרָב עֲלוּ, בָּנָי!"
הִזְדָּרֵז וּבָא לִיאָקוֹס,
בְּאוֹן תּוֹפֵס בְּשִׁנָּיו סֵיפוֹ,
לַיְלָה וְיוֹמָם נֶאֱבָקוּ,
שְׁלָשׁ-יָמִים, שְׁלֹשָׁה לֵילוֹת.
בְּנוֹת-אַלְבַּנְיָה תְּקוֹנֵנָה
עֹטוֹת-אֵבֶל, שְׁחוֹרִים,
עַל עֲקֵבוֹ שָׁב וֶלִי גְּוֶקַּס,
נֶחֱנָק בְּדָמָיו שֶׁלּוֹ.
