קְטָעִים שֶׁל שִׁירֵי-עָם
א
אִם הַשָּׂטָן בִּי יִתְעַלֵּל,
קֹב לֹא אֶקֹּב וְלֹא אֶתְפַּלֵּל,
שָׁרֹק אֶשְׁרֹק לִי וְאֵלֶךְ
כִּתְמוֹל שִׁלְשׁוֹם, רָש וָמֶלֶךְ.
ב
שָׁב אָנֹכִי מִמַּחְפֵּרוֹת,
שָׁב וְאַמְתְּחוֹתַי מְלֵאוֹת
גְּרוּטוֹת-פָּז וְנִתְכֵי-כֶתֶם –
קְחוּ וּצְקוּ לָכֶם מַטְבֵּעוֹת!
וּבַגְּבוּלִין וּבַמְּדִינָה
צְאוּ וְקַשְׁקְשׁוּ בִלְגִינָה.
ג
דֶּרֶךְ גַּנּוֹת וְקַרְפִּיפוֹת
בֵּין שְׂדוֹת בָּר וּשְׂדוֹת הָרִיפוֹת
סְלוּל פְּעָמַי יֵט שְׁבִיל קָטָן,
נָתִיב לֹא יְדָעוֹ שָׂטָן.
אַךְ הַשֶּׁמֶשׁ נָטְתָה אָקוּם –
וַאֲנִי בַּשְּׁבִיל הֶעָקֹם,
הָלֹךְ אֵלֵךְ – לְאָן? אַל לִשְׁאֹל,
סוֹדִי הוּא וְסוֹד הַמִּשְׁעוֹל.
תַּחַת עֵץ עַל-יַד הַגַּנָּה
שָׁמֹר תִּשְׁמֹר לִי הַקְּטַנָּה.
– – – –
שָׁם הַסְּנוּנִית הָרִאשׁוֹנָה
נִגְלָה רֹאשָׁהּ מֵחַלּוֹנָהּ.
