
 אֶל אֵרוֹס
בַּחֲצוֹת לַיְלָה, עֵת הָעַיִשׁ
תִּסֹּב חֶרֶשׁ לְיַד בָּאָטֶס
וּבְנֵי-אָדָם הוֹזִים שׁוֹכְבִים
וּמְנוּחָתָם כִּי נָעֵמָה,
קָרַב עֲדֵי נָוִי אֵרוֹס,
דָּפַק עַל הַדֶּלֶת סֻגְּרָה.
מִי הַבָּא? – שָׁאַלְתִּי – מִי זֶה
הַמַּדִּיחַ חֲלוֹמוֹתַי?
"פְּתַח-נָא, חִנֵּן אֵרוֹס קוֹלוֹ,
יֶלֶד אָנִי, אַל תֵּחַתָּה;
דֶּלֶף טוֹרֵד סִמֵּר בְּשָׂרִי,
בַּמַּאְפֵּלְיָה אֵתַע עָתָּה".
מֵעַי הָמוּ לוֹ לַנַּעַר,
חִישׁ-קַל קַמְתִּי, נֵר הֶעֱלֵיתִי,
וָאֶפְתָּחָה, – עֵינַי רָאוּ
יֶלֶד-נַעַר, נוֹשֵׂא קֶשֶׁת
וּכְנָפַיִם לוֹ וְאַשְׁפָּה.
וָאוֹלִיכוֹ אֶל הָאָח לִי,
וָאֲחַמֵּם יָדָיו קָרוֹת
בְּתוֹךְ כַּפַּי, מִקְּוֻצּוֹתָיו
נִטְפֵי גְּשָׁמִים הֲסִירוֹתִי.
וּכְשֶׁחַם לוֹ עָנָה אֵרוֹס:
"בִּי, אֲנַסֶּה יֶתֶר קַשְׁתִּי,
אִם לֹא קִלְקְלוֹ הַמָּטָר".
דָּרַךְ קַשְׁתּוֹ וּמְחָצַנִּי,
פִּלַּח כְּבֵדִי בֶּן-אַשְׁפָּתוֹ,
הֵמַר לִי מֵעֹקֶץ צִרְעָה.
אַךְ הוּא קָם, עָלַי יָרִיעַ,
יִשְׂחַק, יִלְעַג לִי עַד-רָגַע:
"שְׂמַח, יְדִידִי, שְׁלֵמָה קַשְׁתִּי,
וּבְלִבָּתְךָ פָּשָׂה נָגַע".
