"אַבָּא תִּקְנֶה לִי מְרִיצָה בַּחֲנוּת הַצַּעֲצוּעִים, וְגַם אוֹטוֹ מָנוֹף
"אַבָּא תִּקְנֶה לִי מְרִיצָה בַּחֲנוּת הַצַּעֲצוּעִים, וְגַם אוֹטוֹ מָנוֹף וּמַשָׂאִית גַּם.
טוֹב אַבָּא?" כָּךְ אוֹמֵר רוֹן שׁוּב וָשׁוּב, וְחוֹזֵר עַל כָּךְ בְּלִי סוֹף
אֲבָל אַבָּא חוֹשֵׁב לוֹ וּבִכְלָל לֹא שָׂם לֵב.
אַחַר כַּךְ הוּא מְדַבֵּר עִם אִמָּא וְלֹא מַקְשִׁיב לַבַּקָשָׁה.
וּכְשֶׁהוּא עוֹנֶה לְרוֹן סוֹף סוֹף, הוּא אוֹמֵר:
"לֹא עַכְשָׁו, רוֹן.
מַה פִּתְאוֹם, רוֹן? אוּלַי תַּפְסִיק כְּבָר רוֹן? מַסְפִּיק וְדַי עִם 'אַבָּא תִּקְנֶה לִי' הַזֶּה כָּל הַזְּמַן."
אִילוּ טַלִי, הָאָחוֹת הַגְּדוֹלָה, הָיְתָה פֹּה הִיא כְּבָר הָיְתָה אוּלַי מַסְכִּימָה וְקוֹנָה.
אֲבָל טַלִי בַּצָּבָא.
וְאַבָּא כַּנִּרְאֶה לֹא מְבִין שֶׁרוֹן רוֹצֶה כָּל כָּךְ מְרִיצָה, וְגַם אוֹטוֹ מָנוֹף וְגַם מַשָׂאִית.
אַבָּא נוֹהֵג בַּמְּכוֹנִית, וְאִמָּא יוֹשֶׁבֶת לְצִדּוֹ, נוֹסְעִים הָעִירָה .
בַּעִיר יֵשׁ הַרְבֶּה חֲנוּיוֹת, וּבָהֶן צַעֲצוּעִים.
רוֹן רוֹצֶה כְּבָר לְהַגִּיעַ
לַחֲנוּיוֹת אֲבָל פִּתְאוֹם עוֹצֵר אָבַּא לִפְנֵי הַרַמְזוֹר – וּמְחַכֶּה.
לְפָנָיו וְאַחֲרָיו נֶעֱצָרוֹת עוֹד מְכוֹנִיּוֹת, וְכוּלָן מְחַכּוֹת.
אֲבָל לֹא עָבַר רֶגַע – וְכוּלָן, בְּבַת אַחַת, מַתְחִילוֹת שׁוּב לִנְסוֹעַ.
אֵיךְ זֶה? לָרַמְזוֹר יֵש פֶּה וְהוּא אוֹמֵר לַמְּכוֹנִיּוֹת מָתַי לַעֲצוֹר וּמָתַי לִנְסוֹעַ?
רוֹן מַבִּיט וְלא מֵבִין.
הִנֵה, בְּצַד הַכְּבִישׁ עוֹמְדִים אֲנָשִׁים – הוֹלְכֵי רֶגֶל, שֶׁלֹּא נוֹסְעִים בִּמְכוֹנִיּוֹת.
לְיָד הַרַמְזוֹר כּוּלָם נֶעֱצָרִים.
אִמָּא עִם עֶגְלַת תִּינוֹק.
סָבְתָא עִם סַל קנִיּוֹת.
דוֹד אֶחָד וּגְבֶרֶת.
כּוּלָם עוֹמְדִים וּמְחַכִּים מוּל הַרַמְזוֹר, כְּאִילוּ הוּא לֹא מַרְשֶה לַהֶם לַעֲבוֹד.
אַחַר-כַּךְ מַתְחִילִים כּוּלָם לָלֶכֶת, חוֹצִים יַחַד אֶת הַכְּבִיש.
אֵיךְ זֶה? לָרַמְזוֹר יֵש פֶּה וְהוּא אוֹמֵר לַאֲנָשִׁים מָתַי לַלֶכֶת וּמָתַי לַעֲמוֹד?
רוֹן לֹא שָׁמַע אוֹתוֹ אוֹמֵר אַף מִילָה אחָת...
אֲבָל אוּלָי הַנֶּהָגִים וְהוֹלְכֵי הַרֶגֶל שׁוֹמְעִים?
רוֹן מַבִּיט דֶּרֶךְ הַחַלּוֹן וְרוֹצֶה לְגַלוֹת אֵיךְ נִרְאֶה הַפֶּה שֶׁל הָרַמְזוֹר וְאֵיזֶה קוֹל יֵש לוֹ.
אֲבָל הוּא לֹא רוֹאֶה וְלֹא שׁוֹמֵעַ כְּלוּם.
הַמְּכוֹנִית נוֹסַעַת הָלְאָה – וְעוֹצֶרֶת בַּרַמְזוֹר הַבָּא.
וְאָז שׁוֹאֵל רוֹן אֶת אַבָּא:
"תַגִיד לִי אַבָּא, רַמְזוֹר יוֹדֵעַ לְדַבֵּר? יֵשׁ לוֹ פֶּה?"
"מוּבָן שֶׁרַמְזוֹר לֹא יוֹדֵעַ לְדַבֵּר.
אֵין לוֹ פֶּה," עוֹנֶה אַבָּא.
עַכְשָו יֵשׁ לְרוֹן שְׁאֵלָה חֲשׁוּבָה:
"תַגִיד לִי, אַבָּא,"הוּא שׁוֹאֵל "אִם לָרַמְזוֹר אֵין פֶּה, וְהוּא לֹא יוֹדֵעַ לְדַבֵּר, אִיךְ יוֹדְעִים כָּל הַנֶּהָגִים מָתַי לַעְצוֹר וּמָתַי לִנְסוֹעַ? וְאֵיך
יוֹדְעִים הוֹלְכֵי הָרֶגֶל מָתַי לַעֲמוֹד וּמָתַי לַחֲצוֹת אֶת הַכְּבִישׁ? אֵיךְ זֶה, אַבָּא?"
"לָרַמְזוֹר אֵין פֶּה.
אֲבָל יֵשׁ לוֹ שְׁלוֹשָׁה פַּנָסִים.
אַתָּה רוֹאֶה
רוֹן?" מַסְבִּיר אַבָּא, "כַּאֲשֶׁר נִדְלָק הַפַּנָס הָאָדוֹם – זֶהוּ סִימָן שֶׁצָרִיךְ לַעְצוֹר.
כּוּלָם עוֹמְדִים בְּאוֹר אָדוֹם.
אוֹר צָהוֹב הוּא סִימָן הִיכּוֹן וְהָאוֹר
הַיָּרוֹק הוּא סִימָן שֶׁמוּתָר לַעֲבוֹר.
אַתָּה מְבִין, רוֹן?
"כֵּן עָכְשָו רוֹן מַתְחִיל לְהָבִין.
הָרַמְזוֹר לֹא יוֹדֵעַ לְדַבֵּר; אֵין לוֹ
פֶּה, אֲבָל יֵשׁ לוֹ שָׂפָה שֶׁל אוֹרוֹת, בְּלִי מִילִים, אֲבָל עִם פַּנָסִים הוּא אוֹמֵר לַנֶהָגִים וּלְהוֹלְכֵי הַרֶגֶל מַה צָרִיךְ לַעֲשׂוֹת.
רַק דָּבָר אֶחַד רוֹן לֹא כָּל-כָּךְ מְבִין: בְּלִי אוֹרוֹת וּפַנָסִים, אֲבָל בְּהַרְבֵּה מִלִים, הוּא מְבַקֵש מֵאַבָּא מְרִיצָה, אוֹטוֹ מָנוֹף וּמַשָׂאִית אֲבָל אַבָּא פָּשׁוּט לֹא שׁוֹמֵעַ וְלֹא מֵבִין.
לָמָה?