
 Nox erat...
לֵיל הָיָה וְזָרַח יָרֵחַ בִּטְהוֹר הַשָּׁמַיִם
בִּקְהַל מְאוֹרוֹת קְטַנִּים,
רֶגַע בּוֹ אַהֲבָה לִי אַתְּ נִשְׁבַּעַת לַשֶּׁקֶר,
נָשָׂאת שֵׁם אֵלִים גְּדוֹלִים.
בִּזְרוֹעוֹתַיִךְ עָלַי הַגְּמִישׁוֹת מִתְרַפֶּקֶת —
קִיסוֹס רַךְ עַל אֹרֶן חָסִין:
"עַד שֶׁזְּאֵב זוֹעֵם הַבְּעִיר וּכְסִיל — עֹבְרֵי-מַיִם,
מַרְתִּיחַ יָם סוֹעֵר וָגָל,
כָּל עוֹד תְּזַעְזֵעַ קְוֻצּוֹת אַפּוֹלוֹן הָרוּחַ —
גַּם אַהֲבָתֵנוּ תָּקוּם."
הוֹי, כִּי אֲצַעֲרֵךְ מְאֹד, תִּתְחָרְטִי, נֶאֶרָה![^ftn]
בַּגְּבָרִים אִם פְלַקוּס יָדוּן,
לֹא יִשָּׂא זֶה תִּתֵּךְ לְאִישׁ לְאַחֵר דּוֹדַיִךְ,
אִם יִקְצֹף — אַחֶרֶת יִמְצָא.
אִם נֶעֱלַב עַד מְאֹד, יָפְיֵךְ שׁוּב לֹא יְפַיְּסֶנּוּ,
צַעֲרוֹ כִּי יִגְדַּל וּכְאֵבוֹ.
אַךְ גַּם אַתָּה, הֱיֵה מִי שֶׁתִּהְיֶה הַמְּנַצֵּחַ,
כִּי טוֹב לְךָ בְּרָעָתִי,
אִם יִפְרֹץ מִקְנְךָ וְאִם תַּרְחִיב גְּבוּלוֹת שָׂדֶיךָ,
וּלְךָ עַפְרוֹת-זְהַב פַּקְטוֹל
וּמִסְתְּרֵי פִּיתָגוֹר (נוֹלַד בַּשֵּׁנִית) גַּם יָדָעְתָּ,
גַּם יָפְיָפִיתָ מִנִּירֶס,
אוֹי אוֹי, כִּי עוֹד תָּמֵר, אַחֵר כִּי יִירַשׁ מְקוֹמֶךָ,
וְאָנֹכִי, בְּשַׁעְתִּי, אֶצְחָק.