שְׁתֵּי בָּנוֹת
בָּנוֹת שְׁתַּיִם בֻּבּוֹתַיִם,
צִלִּי וְגִילִי עִמִּי פֹּה –
מִי מִשְּׁתֵּיהֶן יָפָה יוֹתֵר,
אִמְרוּ, דּוֹדִים: זוֹ אוֹ זוֹ?
אֵינְכֶם יוֹדְעִים, חַה-חַה, דּוֹדִים,
אֵינְכֶם יוֹדְעִים, לֹא וָלֹא!
שְׁתֵּיהֶן, שְׁתֵּיהֶן יָפוֹת יוֹתֵר,
צִלִּי וְגִילִי, זוֹ וָזוֹ.
וְאֶת-מִי אָהַבְתִּי יוֹתֵר –
אִמְרוּ, דּוֹדִים, זוֹ אוֹ זוֹ?
חַה-חַה, דּוֹדִים, אֵינְכֶם יוֹדְעִים,
חַה-חַה, דּוֹדִים, לֹא וָלֹא!
שְׁתֵּיהֶן, שְׁתֵּיהֶן, אֹהַב יוֹתֵר,
גַּם אֶת-זוֹ וְגַם אֶת-זוֹ,
שְׁתֵּיהֶן אֶשָּׂא בְּחֵיקִי תָּמִיד,
צִלִּי פֹּה וְגִילִי פֹּה.
