 פַּעַם הָיָה אִישׁ בְּלִי דִּמְיוֹן.
קְצָת קָשֶׁה לְהָבִין אֵיךְ אֶפְשָׁר לִחְיוֹת בְּלִי דִּמְיוֹן, בְּעִקָּר מִפְּנֵי שֶׁהָאִישׁ נִרְאָה רָגִיל לַחֲלוּטִין.
קודֶם כָּל מִפְּנֵי שֶׁזֶּה בְּאֱמֶת הָיָה אִישׁ רָגִיל שֶׁהַכּול בּוֹ צָפוּי וּבָרוּר.
הָיוּ לוֹ רֹאשׁ אֶחָד וּשְׁתֵּי עֵינַיִים וּשְׁתֵּי רַגְלַיִם, בְּקִצּוּר - הֲכִי רָגִיל בָּעוֹלָם.
אִי אֶפְשָׁר הָיָה לְנַחֵשׁ וַאֲפִילּוּ לֹא לְדַמְיֵן שֶׁדָּבָר כֹּל כָּךְ חָשׁוּב הָיָה חָסֵר לוֹ בַּמּוחַ.
אֲבָל הוּא נוֹלַד בְּלִי דִּמְיוֹן.
כְּבָר כְּשֶׁהָיָה יֶלֶד קָטָן הָעוֹלָם נִרְאָה לוֹ פָּשׁוּט.
לְעֻמַּת זֹאת הַדִּיבּוּרִים מִסָּבִיב הָיוּ מוּזָרִים, וְלִפְעָמִים אֲפִילּוּ הִפְחִידוּ אוֹתוֹ מְאוד:
כְּשֶׁאָמְרוּ לוֹ שֶׁהוּא יֶלֶד מָתוֹק הוּא נִבְהָל כִּי חָשַׁב שֶׁבֶּטַח יִרְצוּ לֶאֱכול אוֹתוֹ.
הֲרֵי הוּא מָתוֹק..
וּכְשֶׁאָמְרוּ לוֹ: מַסְפִּיק עִם הַפַּרְצוּף הֶחָמוּץ, אַתָּה נִרְאֶה כְּמוֹ לִימוֹן, אָז הוּא חָשַׁב שֶׁאֲנָשִׁים סְבִיבוֹ הִשְׁתַּגְּעוּ, אֲבָל לְיֶתֶר בִּטָּחוֹן הָלַךְ לִרְאִי כְּדֵי לִבְדוק שֶׁיֵּשׁ לוֹ פַּרְצוּף רָגִיל שֶׁלֹּא נִרְאֶה כְּמוֹ לִימוֹן.
כְּשֶׁהוּא גָּדַל קְצָת יוֹתֵר, הַמִּשְׂחָקִים נִרְאוּ לוֹ מְשׁוּנִּים.
לְשַׂחֵק בְּכַדּוּר הוּא דַּוְוקָא הִצְלִיחַ לֹא רַע כִּי הַהוֹרָאוֹת הָיוּ בְּרוּרוֹת: ´צָרִיךְ לְהַכְנִיס אֶת הַכַּדּוּר לְשַׁעַר בַּצַּד שֶׁל הַיָּרִיב´ , אַךְ כְּשֶׁזֶּה הִגִּיעַ לְמִשְׂחָקִים כְּמוֹ ´נָשׁוּט לְאִי שׁוֹדְדֵי הַיָּם´ אוֹ ´נָטוּס לְיָרֵחַ´ הַכֹּל הָפַךְ לִהְיוֹת לֹא הֶגְיוֹנִי וְלא מוּבָן:
- לָמָּה אַתֶּם יוֹשְׁבִים עַל הַשָּׁטִיחַ וְעוֹשִׂים תְּנוּעוֹת שֶׁל חֲתִירָה? שָׁאַל, וּמָהֵם הֶעָלִים הָאֵלּוּ שֶׁבְּקוּפְסַת הַפְּלַסְטִיק?
- זֶה לֹא שָׁטִיחַ, עֲנוּ חֲבֵרָיו, זוֹ סִירָה, וְאֵילוּ לֹא עָלִים אֶלָּא אוֹכֶל שֶׁאָנוּ לוֹקְחִים לְדֶרֶךְ.
הַשַּׁיִט יָכוֹל לְהִמָּשֵׁךְ מִסְפָּר יָמִים וְאָנוּ עֲלוּלִים לִהְיוֹת רְעֵבִים.
- אֲנִי לֹא רוֹאֶה כָּאן שׁוּם סִירָה, רַק שָׁטִיחַ, וְהֶעָלִים הָאֵלּוּ לֹא נִרְאִים לִי אוֹכֶל טָעִים בִּמְיוּחָד, וְאַתֶּם צְרִיכִים לַחֲזוֹר הַבַּיְתָה עוֹד מְעַט וְלא לְהִישָּׁאֵר כָּאן כַּמָּה יָמִים...
הָאִישׁ גָּדַל, וְגַם מָצָא עֲבוֹדָה בְּבַנְק בַּתְּחוּם שֶׁלּא הָיָה צָרִיךְ דִּמְיוֹן, וּבְסַךְ הַכֹּל הָיָה דֵּי מְרוּצֶּה מֵהַחַיִּים, כִּי הוּא לֹא יָכֹל לְדַמְיֵין מַשֶּׁהוּ יוֹתֵר טוֹב.
הוּא מָצָא אִישָּׁה נֶחְמָדָה שֶׁהָיְיתָה כָּל הַזְּמַן בָּעוֹלָם הַדִּמְיוֹנוֹת.
הִיא אֲפִילּוּ דִּמְיְינָה שֶׁהָאִישׁ הַזֶּה הוּא הָאָדָם הַנֶּחְמָד וְהַמַּתְאִים בְּיוֹתֵר בָּעוֹלָם, לָכֵן הִיא הִתְחַתְּנָה אִיתּוֹ.
הוּא נִשְׁאַר בָּעוֹלָם הַמַּעֲשִׂי שֶׁלּוֹ וְהִיא בָּעוֹלָם הַדִּמְיוֹנוֹת שֶׁלָּהּ.
בִּגְלַל שֶׁהֵם אַף פַּעַם לֹא נִפְגְּשׁוּ גַּם לֹא יָצָא לָהֶם לָרִיב.
וְאָז נוֹלְדָה לוֹ יַלְדָּה.
הָיוּ לָהּ תַּלְתַּלֵי זָהָב וְעֵינַיִים בְּצֶבַע יָרוֹק תְּכֵלֶת וּפָנִים מְחַיְּיכוֹת שֶׁאוֹהֲבוֹת אֶת כָּל הָעוֹלָם.
הַצָּרוֹת שֶׁל מַמָּשׁ הִתְחִילוּ כְּשֶׁהִיא הִתְחִילָה לְדַבֵּר:
- הֲכִי אֲנִי לֹא אוֹהֶבֶת מִפְלָצוֹת, אָמְרָה טַל
- אֲבָל יַלְדָּה שֶׁלִּי, אֵין מִפְלָצוֹת בָּעוֹלָם
- אָז מָה, אֲנִי פּוֹחֶדֶת גַּם מִמִּפְלָצוֹת שֶׁלּא קַיָּימוֹת
אַבָּא לֹא הִצְלִיחַ לְהָבִין.
- הַיּוֹם פָּגַשְׁתִּי בְּאַרְיֵה מְסוּכָּן בַּגַּן
- אֲבָל טַלִּי, חֲמוּדָה, אֲרָיוֹת יֵשׁ רַק בְּגַן חַיּוֹת, בְּוַודַּאי לֹא בַּגַּן
- נָכוֹן שֶׁיֵּשׁ אֲרָיוֹת בְּגַן חַיּוֹת, אֲבָל אֶחָד בָּרַח לַגַּן
- וּמָה קָרָה, הִזְמַנְתֶּם מִשְׁטָרָה? כָּל הַיְּלָדִים בָּרְחוּ?
- לא...זֶה אַרְיֵה שָׁקוּף שֶׁאִי אֶפְשָׁר לִרְאוֹת...
רַק אֲנִי הִצְלַחְתִּי לִרְאוֹת אוֹתוֹ
קְצָת לִפְנֵי פּוּרִים טַל בִּקְּשָׁהּ מֵאַבָּא שֶׁיַּעֲזוֹר לָהּ לְהִתְחַפֵּשׂ לְפֵיָית הַפַּרְפַּרִים
- אֲבָל טַלִּי, טָלְטוּשׁ, אֲנִי לֹא יוֹדֵעַ אֵיךְ נִרְאֵית פֵיָית הַפַּרְפַּרִים
- מָה הַבְּעָיָה? אַבָּא, תְּדַמְיֵין.
- חֲמוּדָה שֶׁלִּי, אַתְּ יוֹדַעַת שֶׁאֲנִי לֹא יוֹדֵעַ לְדַמְיֵין, הֲרֵי אֵין לִי דִּמְיוֹן בַּכְּלָל
- אָז אַבָּא, לֵךְ תַּשִּׂיג דִּמְיוֹן, אַחֶרֶת אֵיךְ נְשַׂחֵק בְּלִי דִּמְיוֹן?
אַבָּא הֶחְלִיט שֶׁזֶּה בְּעֶצֶם רַעְיוֹן לֹא רַע, אֶלָּא שֶׁהוּא לֹא יָדַע אֵפוֹא מַשִּׂיגִים דִּמְיוֹן, הֲרֵי זֶה לֹא מַשֶּׁהוּ שֶׁהוֹלְכִים לַחֲנוּת וְקוֹנִים.
כְּמוֹ אִישׁ בַּנְק טוֹב הִתְיַישֵּׁב אַבָּא לְיַד שׁוּלְחָן עֲבוֹדָה, הוֹצִיא נְיָר וְעֵט מִן הַמְּגֵרָה וְהִתְחִיל לִרְשׁוֹם מְקוֹמוֹת בָּהֶם נִתָּן לְחַפֵּשׂ דִּמְיוֹן:
1 - לִשְׁאוֹל אֶת אִמָּא (הִיא תָּמִיד אוֹמֶרֶת שֶׁיֵּשׁ לָהּ הָמוֹן דִּמְיוֹן, אוּלַי הִיא תּוּכַל לָתֵת לוֹ קְצָת)
2 – אִינְטֶרְנֶט
3 - לְפַרְסֵם הוֹדָעָה
הַחֶדֶר שֶׁל אֲנָשִׁים חָסְרֵי דִּמְיוֹן מְאוֹד מְסוּדָּר
כִּי קָשֶׁה לָהֶם לְדַמְיֵין אֵפוֹא אֶפְשָׁר הָיָה לְהַשְׁאִיר כֹּל דָּבָר
אִמָּא לֹא מַמָּשׁ עֶזְרָה הַרְבֵּה.
דִּמְיוֹן? הִיא שָׁאֲלָה, אֲבָל דִּמְיוֹן יֵשׁ בְּכָל מָקוֹם, בְּעִיקָּר בָּרֹאשׁ שֶׁלָּנוּ, אֲנִי לֹא יְכוֹלָה לָתֵת לְךָ אֶת הַדִּמְיוֹנוֹת שֶׁלִּי, אַתָּה צָרִיךְ לְהַשִּׂיג כַּאֵילוּ מִשֶּׁלְּךָ.
אַבָּא פָּנָה לְשִׁיטָה הַשְּׁנִיָּיה שֶׁהוּא מַכִּיר:
חִיפּוּשׁ בְּאִינְטֶרְנֶט הוּא דָּבָר קַל מְאוֹד, כִּי רַק צָרִיךְ לָשֶׁבֶת לְיַד מַחְשֵׁב וְלִכְתּוֹב אֶת הַמִּילָּה הַמַּתְאִימָה.
הוּא הַקְּלִיד ´דִּמְיוֹן´ בָּעִבְרִית וְיָצְאוּ לוֹ כִּמְעַט מִלְּיוֹן תּוֹצָאוֹת.
כְּשֶׁהִקְלִיד בְּאַנְגְּלִית זֶה כְּבָר הִתְקָרֵב לְמֵאָה מִלְּיוֹן תּוֹצָאוֹת.
יוֹתֵר מִכְּפִי שֶׁהוּא יוּכַל לְחַפֵּשׂ כֹּל חַיָּיו.
שְׁלוֹשֶׁת הַמִּילִּים: מְכִירָה, עֲלוּת וְדִמְיוֹן, צִמְצְמָה אוֹתוֹ לְכִמְעַט מִלְּיוֹן אֲתָרִים.
זֶה עֲדַיִין קְצָת הַרְבֵּה, חָשַׁב אַבָּא, וְהִתְחִיל לַעֲבוֹר בִּיְסוֹדִּיוּת, אֶחָד אֶחָד, אַחַר הָאֲתָרִים.
אֲתָר אֶחָד הִבְטִיחַ לוֹ שֶׁאִם הוּא יִשְׁתֶה ´פּוּקָה טוּלָה´ אָז יִהְיֶה לוֹ טַעַם בַּחַיִּים (אֲבָל הֵם לֹא אָמְרוּ אֵיזֶה טַעַם זֶה, בֶּטַח מָתוֹק, חָשַׁב אַבָּא).
אֲתָר אַחֵר הִבְטִיחַ לָתֵת לְאַבָּא כְּנָפַיִים אִם הוּא יִשְׁתֶה מַשְׁקֶה ´בּוּלִים אֲדוּמִּים´ (לְזֶה אַבָּא כְּבָר מַמָּשׁ לֹא הֶאֱמִין, אָז הוּא הָיָה בָּטוּחַ שֶׁמְּרַמִּים אוֹתוֹ).
אַבָּא הֵבִין שֶׁהָאִינְטֶרְנֶט לֹא יוּכַל לַעֲזוֹר לוֹ הַרְבֵּה וּפָנָה לַשִּׁיטָה הָאַחֲרוֹנָה הַמּוּכֶּרֶת לוֹ.
מָה עוֹשִׂים כְּשֶׁרוֹצִים לִקְנוֹת דִּירָה אוֹ מְכוֹנִית? אוֹ כְּשֶׁמְּאַבְּדִים כֶּלֶב? מְפַרְסְמִים הוֹדָעָה בָּעִיתּוֹן וְתוֹלִים מוֹדָעוֹת בְּלוּחוֹת מוֹדָעוֹת שֶׁבָּרְחוֹב.
אַבָּא הֵכִין הוֹדָעָה נָאָה:
לְמָחֳרָת פּוּרְסְמָה הַהוֹדָעָה בִּשְׁנֵי עִיתּוֹנִים חֲשׁוּבִים וְגַם עַל לוּחַ הַמּוֹדָעוֹת בַּחֲלָקִים שׁוֹנִים שֶׁל הָעִיר.
בָּעֶרֶב הַטֶּלֶפוֹן לֹא חָדַל לְצַלְצֵל.
הִינֵה, הִתְמַלֵּא לֵב אַבָּא בַּשִּׂמְחָה, מָצָאתִי אֶת הַשִּׁיטָה, לְהַרְבֵּה אֲנָשִׁים יֵשׁ דִּמְיוֹן וְכֹל מָה שֶׁצָּרִיךְ הוּא שֶׁיָּבִיאוּ לִי קְצָת.
הָיוּ כַּמָּה טֶלֶפוֹנִים מוּזָרִים כְּמוֹ:
- שָׁלוֹם אֲדוֹנִי, אֵיזֶה מִן סוּג שֶׁל עֲבוֹדָה זֹאת?
- עֲבוֹדָה? אֲנִי לֹא מַצִּיעַ שׁוּם עֲבוֹדָה
- תּוֹדָה, בָּיי
אַבָּא חָשַׁב שֶׁלָּאֲנָשִׁים הָאֵלּוּ בֶּטַח לֹא הָיָה דִּמְיוֹן.
סְתָם מִתְקַשְּׁרִים, חָשַׁב.
אַחֲרֵי כַּמָּה טֶלֶפוֹנִים הוֹפִיעַ הַטֶּלֶפוֹן הָנִכְסָף וְאַבָּא הָיָה מְשׁוּכְנָע שֶׁהַבְּעָיָה כְּבָר נִפְתְּרָה:
- עֶרֶב טוֹב, מַר אַבָּא, יֵשׁ לִי הַרְבֵּה דִּמְיוֹן לְהַצִּיעַ לְךָ, וְהַדְּרִישׁוֹת שֶׁלִּי לֹא גְּבוֹהוֹת בִּמְיוּחָד
- אֶשְׂמַח לִפְגּוֹשׁ אוֹתְךָ בְּהֶקְדֵּם, עָנָה אַבָּא, וּכְבָר קָבַע פְּגִישָׁה.
אַבָּא קִבֵּל אֶת הָאִישׁ שֶׁהִצִּיעַ דִּמְיוֹן בְּמִשְׁרָד.
הָאִישׁ פָּתַח תִּיק מִשְׁרָדִי מְהֻדָּר וְהוֹצִיא מִשָּׁם תַּרְשִׁימִים יָפִים מְאוֹד.
- זֶה מָה שֶׁיֵּשׁ לִי לְהַצִּיעַ לְךָ, אֲדוֹנִי
- אֲדוֹנִי, אֲנִי רוֹאֶה כָּאן תַּרְשִׁימִים
- כֵּן, צִיַּירְתִּי אוֹתָם מִדִּמְיוֹנִי, יֵשׁ כָּאן תַּרְשִׁים שֶׁמַּרְאֶה אֵיךְ אֶפְשָׁר לָטוּס לְכוֹכָבִים רְחוֹקִים, וְיֵשׁ כָּאן תַּרְשִׁים שֶׁמַּרְאֶה אֵיךְ אֶפְשָׁר לִצְלול עָמוֹק בַּיָּם בְּלִי לְאַבֵּד נְשִׁימָה, וְיֵשׁ כָּאן תַּרְשִׁים שֶׁמַּרְאֶה כֵּיצַד אֶפְשָׁר לִקְלוֹט תָּכְנִית טֵלֵבִיזְיָה שֶׁאוֹהֲבִים בְּלִי שֶׁתִּהְיֶה טֵלֵבִיזְיָה, יָשָׁר לַמּוֹחַ, וְיֵשׁ כָּאן...
- עֲצוֹר, בְּהֶחְלֵט מַרְשִׁים, אֲבָל לֹא מָה שֶׁאֲנִי מְחַפֵּשׂ
- לא? שְׁאַל הָאִישׁ בְּאַכְזָבָה? אָז מָה אַתָּה מְחַפֵּשׂ?
- אֲנִי מְחַפֵּשׂ דִּמְיוֹן שֶׁיִּהְיֶה שֶׁלִּי, לֹא דִּמְיוֹן שֶׁל אֲחֵרִים.
אַתָּה מַצִּיעַ לִי דְּבָרִים מְאוֹד יָפִים, הַלְוַואי שֶׁהָיָה לִי דִּמְיוֹן לְתַכְנֵן דְּבָרִים כָּאֵילוּ.
אֲבָל אֲנִי לֹא רוֹצֶה לִרְכּוֹשׁ תָּוכְנִיּוֹת דִּמְיוֹנִיות, אֲנִי רוֹצֶה אֶת הַדִּמְיוֹן עַצְמוֹ.
- אֲנִי מִצְטַעֵר, אֶת זֶה לֹא תּוּכַל לְהַשִּׂיג מִמֶּנִּי.
יֵשׁ לִי הָמוֹן דִּמְיוֹן אֲבָל אֲנִי רַק מַשְׂכִּיר אוֹתוֹ, לֹא מוֹכֵר.
בְּאֵין בְּרֵירָה הוּא לָקַח חוּפְשָׁה אֲרוּכָּה מֵהָעֲבוֹדָה, הִתְיַישֵּׁב בְּחֶדֶר הָעֲבוֹדָה וְסָרַק אֶת כָּל הָאֲתָרִים שֶׁיָּכֹל.
אֶלָּא שֶׁהָאֲתָרִים לֹא מָכְרוּ לוֹ דִּמְיוֹן.
הֵם מָכְרוּ הַכֹּל חוּץ מִדִּמְיוֹן.
זֶה לָקַח לְאַבָּא הַרְבֵּה יָמִים לְהָבִין וּלְבַזְבֵּז אֶת כָּל הַחוּפְשָׁה שֶׁלּוֹ עַל חִיפּוּשִׁים בְּאִינְטֶרְנֶט בְּמָקוֹם לְטַיֵּיל וּלְבַלּוֹת עִם הַמִּשְׁפָּחָה.
כְּשֶׁנִּשְׁאֲרוּ לוֹ רַק שְׁלוֹשָׁה יָמִים לְסִיּוּם הַחוּפְשָׁה הוּא קָם מִשּׁוּלְחָן הָעֲבוֹדָה וְיָצָא לַדֶּרֶךְ!
מִסְכֵּן אַבָּא, הוֹלֵךְ לְחַפֵּשׂ דִּמְיוֹן וְלא יוֹדֵעַ אֵפוֹא.
אֶת אֶרֶץ הַדִּמְיוֹנוֹת, אִם הִיא קַיֶּמֶת בַּכְּלָל, הוּא לֹא יִמְצָא, כִּי הֲרֵי צְרִיכִים הָמוֹן דִּמְיוֹן לְהַגִּיעַ לְשָׁם וְרַק עִם דִּמְיוֹן יוֹדְעִים אֶת הַדֶּרֶךְ.
כָּכָה זֶה כְּשֶׁאֵין דִּמְיוֹן: בְּלִי דִּמְיוֹן אִי אֶפְשָׁר לְהַגִּיעַ לְאֶרֶץ הַדִּמְיוֹנוֹת וּבְלִי לְהַגִּיעַ לְשֵׁם אִי אֶפְשָׁר לְהַשִּׂיג דִּמְיוֹן.
לֹא מַמָּשׁ הוֹגֵן אֲבָל זוֹ הַמְּצִיאוֹת הֲכִי לֹא דִּמְיוֹנִית שֶׁאֶפְשָׁר לְתָאֵר.
אַבָּא לֹא יָדַע אֵיפה לְחַפֵּשׂ דִּמְיוֹן אֲבָל הוּא הֵבִין שֶׁכָּל מָקוֹם הוּא טוֹב בְּאוֹתָהּ מִידָּה.
זֹאת אוֹמֶרֶת, אִם בְּשׁוּם מָקוֹם אֵין לוֹ סִיכּוּי לִמְצוֹא דִּמְיוֹן, הֲרֵי מָה זֶה מְשַׁנֶּה אֵפוֹא מְחַפְּשִׂים אוֹתוֹ?
בְּתוֹר אִישׁ בַּנְק הוּא יָדַע הַרְבֵּה מָתֵמָטִיקָה וְהִסְתַּבְּרוּת.
הִסְתַּבְּרוּת זֶה מַדָּע שֶׁמְּאַפְשֵׁר לָדַעַת מָה הַסִּיכּוּי שֶׁלְּךָ לְהַצְלִיחַ בְּמַשֶּׁהוּ.
לְמָשָׁל אִם זוֹרְקִים מַטְבֵּעַ אָז הַסִּיכּוּי שֶׁהִיא תִּיפּוֹל עַל צַד מְסוּיָּם הוּא אֶחָד לִשְׁנַיִם.
זֶה מִפְּנֵי שֶׁיֵּשׁ שְׁתֵּי אֶפְשָׁרוּיּוֹת וְהַהִסְתַּבְּרוּת הִיא לְפוֹל עַל אַחַת מֵהֶן.
בַּפַּיִס זֶה יוֹתֵר מְסוּבָּךְ כִּי הַהִסְתַּבְּרוּת, כְּלוֹמַר הַסִּיכּוּי לְהַרְוִויחַ, הַרְבֵּה יוֹתֵר קְטַנָּה.
אֲבָל גַּם כָּאן אַבָּא יָדַע לְחַשֵּׁב אֶת הָעִנְיָינִים לֹא רַע.
אֲבָל מָה הַהִסְתַּבְּרוּת שֶׁהוּא יַצְלִיחַ לְהַשִּׂיג דִּמְיוֹן אִם הוּא לֹא יוֹדֵעַ אֵפוֹא לְהַשִּׂיג?
אַבָּא הֶחְלִיט לְשַׁנּוֹת אֶת הַשְּׁאֵלָה לִשְׁאֵלָה יוֹתֵר פְּשׁוּטָה: מָה הַסִּיכּוּי לִמְצוֹא מִשֶּׁהוּ שֶׁאֲנִי לֹא יוֹדֵעַ מַהוּ וְאֵפוֹא רוֹכְשִׁים אוֹתוֹ.
הַשְּׁאֵלָה הַזּוֹ אוּלַי הָיְיתָה יוֹתֵר פְּשׁוּטָה אֲבָל עֲדַיִין לֹא מַמָּשׁ פְּתִירָה.
אַבָּא הֶחְלִיט לְנַסֵּח אֶת הַשְּׁאֵלָה שׁוּב:
בְּכַמָּה אֲנִי מְשַׁפֵּר אֶת הַהִסְתַּבְּרוּת לִמְצוֹא מַשֶּׁהוּ שֶׁאֲנִי מְחַפֵּשׂ וְשֶׁאֲנִי לֹא יוֹדֵעַ מַהוּ וְאֵפוֹא נִתָּן לִמְצוֹא אוֹתוֹ, אִם אֲנִי לֹא זָז מִמְּקוֹמִי?
אֲנִי יוֹדֵעַ שֶׁלּא רַק הַתְּשׁוּבוֹת אֶלָּא גַּם הַשְּׁאֵלוֹת מְבַלְבְּלוֹת מְאוֹד, וּבְעֶצֶם בִּכְלָל לֹא מַתְאִימוֹת לִילָדִים.
אִם טַל הָיְיתָה שׁוֹמַעַת אֶת הַשְּׁאֵלוֹת הַלָּלוּ לֹא בָּטוּחַ שֶׁהָיְיתָה מְבִינָה אוֹתָן, וְאוּלַי הָיְיתָה מְדַמְיֶינֶת לָהּ מַשֶּׁהוּ אַחֵר לְגַמְרֵי.
אֲבָל צָרִיךְ לִזְכּוֹר שֶׁאַבָּא הִמְצִיא אֶת הַשְּׁאֵלוֹת וְשֶׁאֲנָשִׁים בְּלִי דִּמְיוֹן תָּמִיד יְחַבְּרוּ שְׁאֵלוֹת שֶׁהַתְּשׁוּבָה שֶׁלַּהֵן לֹא פְּשׁוּטָה (כִּי אִי אֶפְשָׁר לְדַמְיֵין סְתָם כָּךְ תְּשׁוּבָה וְלַעֲנוֹת, צָרִיךְ לְדַיֵּיק).
בִּגְלַל זֶה אֲנִי מַמְלִיץ לָכֶם פָּשׁוּט לֹא לַחֲשֹׁב יוֹתֵר מִדַּי אֶלָּא לַעֲקוֹב אַחֵר מַעֲשָׂיו שֶׁל אַבָּא.
מִכָּל הַשְּׁאֵלוֹת שֶׁאַבָּא שָׁאַל הוּא הֵבִין רַק דָּבָר אֶחָד: שֶׁבְּכָל מָקוֹם שֶׁהוּא יְחַפֵּשׂ דִּמְיוֹן הוּא לֹא יִמְצָא וְלָכֵן לֹא מְשַׁנֶּה אֵפוֹא הוּא מְחַפֵּשׂ אוֹתוֹ!
זֶה הִסְפִּיק לְאַבָּא וְהוּא הֶחְלִיט לָצֵאת לְטִיּוּל בִּרְחוֹבוֹת.
מִכֵּיוָון שֶׁהָיָה אִישׁ מַעֲשִׂי הוּא נַעַל נַעֲלַיִים וְשָׂם עַל עַצְמוֹ סְוֶודֶר (הָיָה טִיפָּה קָרִיר בְּחוּץ).
לָקַח אַרְנָק וְטֶלֶפוֹן נַיָּיד וְיָצָא לְדֶרֶךְ.
הוּא הֶחְלִיט שֶׁאִם הוּא לֹא יוֹדֵעַ לְאָן לָלֶכֶת אָז הוּא יִתֵּן לְמַזָּל לְהוֹלִיךְ אוֹתוֹ.
פַּעַם, כְּשֶׁהוּא הָיָה יֶלֶד קָטָן, מִישֶׁהוּ לִימֵּד אוֹתוֹ מִשְׂחָק מוּזָר שֶׁדַּוְוקָא מָצָא חֵן בְּעֵינָיו, כִּי הוּא הָיָה פָּשׁוּט וּמוּבָן:
לוֹקְחִים מַטְבֵּעַ וְקוֹבְעִים מֵרֹאשׁ.
אִם יוֹצֵא צַד ´עֵץ´ אָז הוֹלְכִים יָמִינָה.
אִם יוֹצֵא צַד ´פָּלִי´ אָז הוֹלְכִים שְׂמאלָה.
לֹא מְרַמִּים גַּם אִם כָּל הַזְּמַן יוֹצֵא אוֹתוֹ צַד שֶׁל הַמַּטְבֵּעַ וְאָז הוֹלְכִים בְּסִיבוּבִים.
לַמִּשְׂחָק הַזֶּה קוֹרְאִים פְלִיפּ וּמִי שֶׁמִּשְׂחָק בּוֹ הוּא פְלִיפִּיסְט.
אַבָּא לָקַח מַטְבֵּעַ (תְּנַסּוּ אֶת הַמִּשְׂחָק אִיתּוֹ, זֶה כֵּיף, אֲבָל רַק בְּלִיוּוּי שֶׁל מִבּוֹגֵר) וְהִטִּיל לַאֲוִויר.
יָצָא ´עֵץ´.
הוּא פָּנָה יָמִינָה עַד לְפִינַּת הָרְחוֹב.
שׁוּב הַטִּיל מַטְבֵּעַ וְשׁוּב יָצָא ´עֵץ´.
אַבָּא קְצָת הִתְאַכְזֵב כִּי הוּא קִיוָּוה שֶׁהַמַּטְבֵּעַ תִּקַּח אוֹתוֹ לְאֵיזוֹ מִסְעָדָה נֶחְמָדָה בַּצַּד הַשֵּׁנִי, אֲבָל הוּא הֶחְלִיט לִשְׁמוֹעַ בְּקוֹל הַמַּטְבֵּעַ וּפָנָה שׁוּב יָמִינָה.
בַּפַּעַם הַשְּׁלִישִׁית הַמַּטְבֵּעַ הוֹבִילָה אוֹתוֹ שְׂמאלָה יָשָׁר לְרַמְזוֹר.
לֹא הָיָה קַר מִדַּי וְלָכֵן לְאַבָּא הָיָה אֲפִילּוּ נֶחְמָד.
אַחֲרֵי כַּמָּה זְרִיקוֹת הוּא שָּׂם לֵב שֶׁהוּא מִתְרַחֵק מֵהַבַּיִת וְשֶׁבָּקֶצֶב הַזֶּה הוּא לֹא יַסְפִּיק לַחֲזוֹר בַּזְּמַן לַאֲרוּחַת עֶרֶב.
אֵין דָּבָר, הוּא הֶחְלִיט, אֲנִי תָּמִיד יָכוֹל לִקְנוֹת מַשֶּׁהוּ בְּדֶרֶךְ אִם אֲנִי מְאוֹד רָעָב.
אֲבָל הַמַּטְבֵּעַ הֶחְלִיטָה, כְּנִרְאֶה, שֶׁהָעֶרֶב הוּא לֹא יאכַל.
הִיא הִרְחִיקָה אוֹתוֹ יוֹתֵר וְיוֹתֵר מִכָּל מָקוֹם שֶׁגָּרִים בּוֹ אֲנָשִׁים.
הוּא הִגִּיעַ לְמָקוֹם חָשׁוּךְ וְלא כָּל כָּךְ נָעִים.
אַבָּא קְצָת הִתְרַגֵּז: אִי אֶפְשָׁר לִסְמֹךְ עַל הַמַּזָּל, רַק רָצִיתִי לְהַגִּיעַ לְאֵיזוֹ אֲרוּחָה טוֹבָה.
בְּכָל זֹאת אַבָּא הֶחְלִיט לֹא לְרַמוֹת בַּמִּשְׂחָק וּלְהַמְשִׁיךְ לְאָן שֶׁהַמַּזָּל (אוֹ הַמַּטְבֵּעַ) יוֹבִיל אוֹתוֹ.
שָׁעָתָּיִים אַחֲרֵי כֵּן אַבָּא הָיָה מְאוֹד רָעָב.
גַּם מְאוֹד עָיֵיף.
הוּא לֹא הָיָה רָגִיל לָלֶכֶת כָּל כָּךְ הַרְבֵּה בִּמְקוֹם שֶׁהוּא לֹא מַכִּיר, כְּשֶׁהוּא לֹא יוֹדֵעַ לְאָן הוּא צָרִיךְ לְהַגִּיעַ.
מֵרוֹב רָעֵב אַבָּא הִתְחִיל לַחֲשׁב שֶׁהַמַּטְבֵּעַ עוֹשֶׂה לוֹ אֶת זֶה בְּכַוָּונָה.
בָּרוּר שֶׁזֶּה לֹא הָיָה הֶגְיוֹנִי.
זוֹ לֹא הַמַּטְבֵּעַ אֶלָּא רַק הַמַּזָּל.
אֲבָל הָרָעָב וְהָעֲיֵיפוֹת הָיוּ גְּדוֹלִים וְלָכֵן אַבָּא לֹא הִצְלִיחַ לַחֲשֹׁב לְגַמְרֵי בְּהִיגָּיוֹן.
בְּתוֹךְ הָרֹאשׁ שֶׁלּוֹ רָצוּ שְׁתֵּי מַחְשָׁבוֹת שׁוֹנוֹת:
- זוֹ סְתָם מַטְבֵּעַ, זֶה סְתָם מִשְׂחָק.
אִם בָּא לְךָ לְהַפְסִיק אָז תַּפְסִיק וְתַחֲזוֹר הַבַּיְתָה.
- זֶה אָמְנָם סְתָם מְשַׂחֵק, אֲבָל מָה אִם הַמַּטְבֵּעַ תּוֹבִיל אוֹתִי לַמָּקוֹם שֶׁאֲנִי צָרִיךְ לְהַגִּיעַ, חֲבָל לְפַסְפֵס אִם הִגַּעְתִּי עַד לַכָּאן.
- אַתָּה לֹא מַגְזִים? הַמַּטְבֵּעַ הַזּוֹ לֹא מוֹבִילָה אוֹתְךָ לְשׁוּם מָקוֹם...
אַתָּה מַחֲלִיט לָלֶכֶת לְפִי הַמַּטְבֵּעַ וְלא הַמַּטְבֵּעַ מַחֲלִיטָה לְאָן תֵּלֵךְ.
- אֲבָל אִם הַמַּטְבֵּעַ מוֹבִילָה אוֹתִי בְּכַוָּונָה לַשֵּׁם? וּמָה אִם לֹא אֶשְׁמַע בְּקוֹלָהּ וְאַפְסִיד מַשֶּׁהוּ? וּמָה אִם לֹא אֶשְׁמַע בְּקוֹלָהּ וְהִיא תַּעֲנִישׁ אוֹתִי?
אַבָּא לֹא שֵׁם לֵב שֶׁהוּא הִתְחִיל לְדַמְיֵין.
כִּי בִּשְׁבִיל לַחֲשׁוב שֶׁהַמַּטְבֵּעַ יְכוֹלָה לְהַעֲנִישׁ אוֹתוֹ אוֹ שֶׁהִיא תִּרְצֶה לְהוֹבִיל אוֹתוֹ לְמָקוֹם מְסוּיָּם צָרִיךְ לֹא מְעַט דִּמְיוֹן.
אֲבָל אַבָּא הָיָה כָּל כָּךְ עָיֵיף וְכֹל כָּךְ רָעָב שֶׁהוּא לֹא חָשַׁב גַּם עַל זֶה.
הוּא רַק הִתְחִיל לְדַמְיֵין דְּבָרִים מַפְחִידִים שֶׁל לַיְלָה.
כֹּל עֵץ נִרְאֶה לוֹ עֲנָק מִפְלַצְתִּי שֶׁרוֹצֶה לִפְגוֹעַ בּוֹ.
כֹּל רַחַשׁ נִשְׁמַע כְּמוֹ קוֹלוֹ שֶׁל רוּחַ רְפָאִים.
עֵינַיִים נוֹצְצוֹת שֶׁל חָתוּל תּוֹעֶה נִדְמוּ לוֹ לְחַיָּה מְסוּכֶּנֶת שֶׁרוֹצָה לִטְרֹף אוֹתוֹ.
אֲבָל בְּאוֹתוֹ רֶגַע, הַדָּבָר שֶׁהֲכִי הִפְחִיד אוֹתוֹ הָיָה, מָה יִקְרֶה אִם הוּא יַפְסִיק לִשְׁמוֹעַ בְּקוֹל הַמַּטְבֵּעַ וְיַתְחִיל לַחֲזוֹר הַבַּיְתָה.
