
 צֵילוֹן
קְצֵה-גְבוּל הָאָרֶץ.
רַק חוֹפֵי-מַיִם שׁוֹמְמִים, מֵאֵין יוֹשֵׁב,
וְעַד הַקֹּטֶב רַחֲבֵי אוֹקְיָנוֹס.
מַתָּרָה – מְצוּדַת הוֹלַנְדִּים. חֲפִירוֹת,
חוֹמוֹת וְשַׁעַר בָּן. וְדֶרֶךְ עוֹטַת צֵל
תּוֹך יַעַר שֶל אֱגוֹזוֹת-קוֹקוֹס, בֵּינֵיהֶן –
צְרִיפֵי הַסִּינְגָלֶזִים. מִיָּמִין
בְּרַק חֹרֶב חָם שֶׁל חוֹל יָבֵשׁ וְיָם…
כֵּף דּוֹנְדְרָה בְּתוֹךְ צֵל עַתִּיקֵי תֹמֶר.
פֹּה קְצַת קָרִיר, וְרֵיחַ הַמּוּסוֹן מָתוֹק,
וְתַחַת הַמִּרְפֶּסֶת שֶׁל מָלוֹן עַל כְּלוֹנְסָאוֹת
קוֹל רַעַשׁ מַיִם: בְּהִסְתּוֹבְבָם
יְשַׁפְשְׁפוּ הָאֲבָנִים, רוֹתְחִים בְּקֶצֶף מֶשִׁי…
מִכָּאן וָהָלָאה – נוֹף
נִשְׁכָּח מֵאֱלֹהִים. הַגּ’וּנְגְלִים הַנְּמוּכִים
כֻּלָּם תְּלָלִים חַסְרֵי גְבוּלִים. אָבָק לָבָן
מְסַמֵּא עָיִן… מַחֲלִיפִים אֶת הַסּוּסִים.
טַף מִתְגּוֹדֵד וְקַבְּצָנִים… וְשׁוּב
אֲנִי מַבִּיט עַל כְּבִישׁ לֻבַּן בָּאֵשׁ,
עַל חוֹפֵי הָאוֹקְיָנוֹס. יוֹנְקֵי-דְבַשׁ
עוֹטִים-נוֹצוֹת יְרַקְרַק-כְּחוֹל יָנוּחוּ
עַל חוּטֵי טֶלֶגְרַף זְהַבְהַבִּים…
לָגוּנָה אֵצֶל רַנָּה כְּעֵין הַסַּפִּיר.
הַשְּׁקִיטָנִים יַאְדִּימוּ וַרְדִּיִּים.
רֵמִים מְנַמְנְמִים בְּתוֹךְ בִּצּוֹת, וַעֲלֵיהֶם
עוֹמְדוֹת וּמַלְבִּינוֹת הָאֲנָפוֹת,
זִמְזוּם זְבוּבִים מִתְנוֹצְצִים, מִמַּעַל
קוֹפִים גְּדוֹלִים מְעַגְּלֵי עָיִן…
וְשׁוּב יִשּׁוּב עָנִי.
כַעֲשָׂרָה צְרִיפִים דַּלִּים. תּוֹךְ הָאוֹקְיָנוֹס
בְּזֹהַר הַשְּׁקִיעָה – כְּתָמִים וְרֻדִּים
שֶׁל מִפְרָשִׂים נָחִים. מֵאֲחוֹרֵי הַגּ’וּנְגְלִים,
הָרֵי לִילָךְ… בַּלַּיְלָה הַיָּרֵחַ
מַבִּיט בַּחַלֹּנוֹת… דַּיּוֹת-בְּרָמִינִים
כְּעֵין הַקַּהְוָה… רֹאשָׁן חַרְסִינָה
בְּתוֹךְ שָׁמַיִם כְּחֻלִּים וּטְהוֹרִים
אַחֲרֵי דָגָה עוֹקְבוֹת בַּכְּרִית…
עוֹד פַּעַם דֶּרֶךְ:
אֲגַם מֵי-תְכֵלֶת תּוֹךּ טַבַּעַת
שֶל מֶלַח לְבַנְבַּן וּסְבָךְ וְיָעַר.
הַכֹּל פִּרְאִי נָאֶה, כִּבְגַן-עֵדֶן.
בּוֹלְטִים חוֹחֵי שִׁטָּה מְסוֹכְכִים
עַלֵי מִשְׁבֶּצֶת שֶׁל צַמֶּרֶת עֲנֻגָּה מְאֹד.
הַצַּבָּר יוֹצֵק אֹדֶם בִּפְרָחָיו,
וְגִזְעֵי אֵפֶר תּוֹךְ עֲבִי-לִיאָנוֹת,
כְּאֵשׁ לוֹהֲטוֹת כּוֹסוֹת הַחֲבַצֶּלֶת הַזּוֹחֶלֶת.
מְרַפְרֵף הָמוֹן שֶׁל פַּרְפָּרִים… בַּכָּר
כְּגֹלֶם נָח עֲנָק שָׁחֹם – נָחָשׁ-עֲנָק….
הִנֵּה הוּא מִתְפַּתֵּל לְאַט – זוֹחֵל וְאֵינוֹ.
קְרוֹנוֹת-צְמָדִים נִרְאִים, גַּגֵּי-הַקַּשׁ
יוֹצְאִים-בּוֹלְטִים – וַאֲרֻכִּים
מִפָּנִים וּמֵאָחוֹר, מַטֶּה נָעוּץ
בְּגַב הָעֲגָלִים הַנִּרְתָּמִים.
“מֶק, מֶק!” קוֹרֵא נֶהָג עָרֹם-עֶרְיָה
עִם גּוּף שָׁחוֹר נֶחְמָד. הִנֵּה נִגְלוּ
חוֹלוֹת. דְּקָלִים בִּשְׁמֵי הַכְּחוֹל יָנִיעוּ
כַּפּוֹתֵיהֶם. אוֹמְרִים שִׁירָה
תַּרְנְגוֹלֵי הַגּ’וּנְגְלִים – קוֹל מוּזָר, קוֹל חַד,
כְּפִרְחֵי-הַתַּרְנְגוֹל שֶׁלָּנוּ. בַּמְּרוֹמִים
עָגִים עוּגוֹת נְשָׁרִים, רוֹחֵף הַפֶּרֶס
חַד-רְאוּת. חַרְטוֹמָנִים וְחוֹלִיִּים רָצִים
בְּנֹעַם-חֵן עַל עֵשֶׂב; עַל עֵצִים
יוֹשְׁבִים בַּעֲטָרוֹת תֻּכִּיִּים. פִּתְאֹם
בָּא-רָץ כְּעֵין קוֹרָה תִּמְסָח, הַמָּיְמָה
נָפַל-שָׁאַן – וַתִּתְפּוֹצֵץ הַדָּגָה הַזְּעִירָה
כִּבְיַד אֲבַק-שְׂרֵפָה!
לְעִתִים נִפְגֹּשׁ כָּאן אֶת הַפִּיל:
עוֹמֵד לוֹ נִים-לֹא-נִים בַּכָּר כֹּחם הַשָּׁמֶשׁ;
יֵש גַּם פַּנְתֵּר – הוּא לַקְּקָן, וּבְעֵת
יְשַׁסַּע כֶּלֶב, יֹאכַל רַק לִבּוֹ;
מְצוּיִים חֲזִירֵי-בָּר, דֻּבִּים מְשֻׁרְבְּבֵי-שָׂפָה,
וְיֵשׁ חֲזִיר-סָמָר – נֶחְפָּז אֶל מַשְׁאַבִּים,
מְסַמֵּר אֶת זִיפָיו, מְאֹד עַסְקָנִי,
זוֹעֵף, מֻטְרָד כֻּלּוֹ…
מִכָּאן,
מִן הַגּ’וּנְגְלִים הָאֵל, מִן הַחוֹפִים הָהֵם
וְעַד הַקֹּטֶב – יָם גָּלוּי-רָחָב.